František Josef Černín z Chudenic
František Josef Czernin z Chudenic | |
---|---|
![]() František Josef Černín z Chudenic na olejomalbě z roku 1721 | |
1. vladař domu hradeckého a chudenického | |
Ve funkci: 25. duben 1716 – 6. březen 1733 | |
Předchůdce | titul vznikl jako nástupce vladaře domu hradeckého |
Nástupce | Prokop Vojtěch Czernin z Chudenic |
Nejvyšší dvorský sudí Českého království | |
Ve funkci: 12. srpen 1721 – 6. březen 1733 | |
Panovník | Karel VI. |
Předchůdce | Josef František Bruntálský z Vrbna |
Nástupce | Filip Josef Gallas |
Nejvyšší číšník Českého království | |
Ve funkci: 25. duben 1716 – 6. březen 1733 | |
Panovník | Karel VI. |
Nástupce | Prokop Vojtěch Czernin z Chudenic |
Český místodržící (nejdříve supernumerární) | |
Ve funkci: 30. březen 1720 – 6. březen 1733 | |
Panovník | Karel VI. |
Přísedící českého zemského soudu | |
Ve funkci: 1719 – 6. březen 1733 | |
Panovník | Karel VI. |
Tajný rada | |
Ve funkci: 1721 – ? | |
Panovník | Karel VI. |
Císařský komorník | |
Ve funkci: 15. duben 1716 – ? | |
Panovník | Karel VI. |
Narození | 5. března 1697 nebo 25. dubna 1697 Praha Habsburská monarchie ![]() |
Úmrtí | 6. března 1733 Vídeň Habsburská monarchie ![]() |
Místo pohřbení | katedrála sv. Víta v Praze |
Choť | (1717) Isabela Marie de Merode-Westerloo (1703–1780) |
Rodiče | Heřman Jakub Czernin z Chudenic (1659–1710) a Marie Josefa Slavatová z Chlumu a Košumberka (1667–1708) |
Děti | 1. Marie Terezie, provd. Novohradská z Kolowrat (1719–1786) 2. Marie Desiderie (1720–1720) 3. Marie Josefa, provd. Mansfeld-Vorderort-Fondi (1722–1782) 4. Václav Jan (1724–1733) 5. Prokop Vojtěch (1726–1777) |
Příbuzní | sestra: Marie Markéta, provd. z Valdštejna (1689–1725) švagr: František Josef z Valdštejna (680–1722) nevlastní bratr: František Antonín Czernin z Chudenic (1710–1739) vnuk: Jan Rudolf Czernin z Chudenic (1757–1845) vnuk: Wolfgang Maria Czernin z Chudenic (1766–1813) děd: Humprecht Jan Czernin z Chudenic (1628–1682) babička: Diana Marie Gazoldo (1636–1688) praděd: Jan Křtitel Adam Czernin z Chudenic (1597–1642) prababička: Zuzana Homutová z Harasova (1600–1654) sestřenice: Marie Gabriela, provd. Lažanská (asi 1688–1758) |
Zaměstnání | politik, úředník |
Profese | šlechtic |
Náboženství | římskokatolické |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
František Josef hrabě Czernin z Chudenic (5. března 1697 Praha [?][pozn. 1] – 6. března 1733 ve Vídni[1]) byl český šlechtic z nedrahovické větve rodu Černínů z Chudenic a první vladař domu hradeckého a chudenického.
Život
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/de/Rozhledna_na_Bolf%C3%A1nku.jpg/170px-Rozhledna_na_Bolf%C3%A1nku.jpg)
Narodil se jako první syn a druhý ze čtyř potomků Heřmana Jakuba Czernina z Chudenic (1659–1710), nejvyššího purkrabího Českého království (1704–1710), a jeho první manželky Marie Josefy Slavatové z Chlumu a Košumberka (1667–1708), která byla dcerou Jana Jiřího Jáchyma Slavaty z Chlumu a Košumberka a dědičkou slavatovského jindřichohradeckého panství (1693).[pozn. 2] Pokřtěn byl u skotských benediktýnů ve Vídni a jeho kmotry byli nejvyšší kancléř Českého království František Oldřich Kinský, Marie Alžběta z Eggenbergu, manželka nejvyššího hofmistra císařského dvora Ferdinanda Josefa z Ditrichštejna, a Jan Leopold Donát z Trautsonu, budoucí nejvyšší císařský hofmistr.[2]
V šesti letech těžce onemocněl. Studoval na piaristickém gymnáziu v Kosmonosích.[3] V roce 1710 mu zemřel otec a poručnictví nad ním převzala jeho sestra Marie Markéta s manželem Františkem Josefem z Valdštejna. V letech 1715–1717 vykonal kavalírskou cestu, během níž navštívil Štrasburk, Paříž, Brusel a Utrecht.[4] Dokonale se tam naučil francouzsky.
Byl vášnivým cestovatelem a navštěvoval hlavně Francii, Itálii a Nizozemí. V roce 1716 byl Karlem VI.[5] jmenován dědičným nejvyšším číšníkem Království českého a od roku 1721 byl nejvyšším dvorským sudím. Byl také císařským komořím a tajným radou. V letech 1721 a 1728–1730 byl jmenován královským sněmovním komisařem, to znamená, že na českém zemském sněmu zastupoval císaře.[6] Zemřel v 36 letech a byl pochován v kapli sv. Zikmunda v katedrále sv. Víta na Pražském hradě,[1] jeho srdce však bylo pochováno v černínské rodinné hrobce v Chudenicích.[7]
Podporoval i své příbuzné z chudenické větve rodu. Pomohl synovi Františka Maxmiliána Černína Janu Václavovi (1667–1743) získat post královského hejtmana Nového Města (1721) a později Starého Města pražského (1729). Jeho synovi Heřmanu Jakubovi (1706–1784) spolufinancoval kavalírskou cestu do západní a jižní Evropy v letech 1725–1727.[8]
Majetek a mecenášství
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9f/30.7.16_Hradoz%C3%A1meck%C3%A9_slavnosti_JH_344_%2828622537521%29.jpg/220px-30.7.16_Hradoz%C3%A1meck%C3%A9_slavnosti_JH_344_%2828622537521%29.jpg)
Po rodičích vlastnil Chudenice, Švihov, Krásný Dvůr, Petrohrad, Stružná (kdysi Kysibl, její cena byla 114 tisíc zlatých), Kostomlaty, Mělník, Kosmonosy (v hodnotě 102 tisíc zlatých), Kost (téměř 187 tisíc zlatých), Vinoř, Kowary (kdysi Schmiedeberg ve Slezsku a Jindřichův Hradec. Majetek rozšířil (případně jeho poručníci) o Srbice, Chocomyšl, Lštění, Kanice, Přestavlky, Dobříkov, Rabštejn, Stráž nad Nežárkou, Dlažov, Spůle, Mezholezy, Smržovice a Slavíkovice[9] Jeho rod neměl nikdy předtím ani potom větší nemovitý majetek. Jím vlastněná panství, statky a dvory se nacházely ve pěti krajích, a sice Vltavském, Bechyňském, Plzeňském, Žateckém a Boleslavském.
Nejenom císaři poskytoval obrovské sumy peněz (půjčky, dary), proto se dostal do finančních nesnází a musel změnit fideikomis. Jeho nová podoba byla zapsána do zemských desek 27. dubna 1731 a zahrnovala Krásný Dvůr, Petrohrad, Kowary, statek Milčeves, Černínský palác v Praze na Hradčanech, Chudenice, Jindřichův Hradec, Švihov, statky Polín, Srbice a Chocomyšl. Hodnota tohoto majetku přesáhla 1 milion zlatých.[10]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9f/Krasny_Dvur_zamek.jpg/220px-Krasny_Dvur_zamek.jpg)
V dospělosti byl František Josef velkým stavitelem a zasloužil se o výstavbu zámku Krásný dvůr, nechal opravit zámek v Jindřichově Hradci po požáru v roce 1721. A také nechal zbudovat chudenickou Bažantnici a poutní kostel sv. Volfganga. Na Černínském paláci v Praze pracovali František Maxmilián Kaňka, Matyáš Bernard Braun nebo Ondřej Filip Quitainer.
Byl donátorem 6. a 10. kaple poutní cesty od pražské Lorety do kláštera v Hájku. Kaple byly stavěny v letech 1720–1724.
Vyobrazení
Kopie jeho portrétu namalovaného Petrem Brandlem v roce 1721 visí v přízemí zámku v Jindřichově Hradci.
Rodina
Oženil se 12. května 1717 se čtrnáctiletou Isabelou Marií z Merode z Westerloo (1703–1780), dcerou Jana Filipa hraběte z Merode markýze z Westerloo a jeho manželky Marie Terezy Pignatelli, vévodkyně z Monteleone. Seznámili se v Bruselu. Narodilo se jim pět dětí:
- 1. Marie Tereza (18. 4. 1719 – 4. 3. 1786)[11]
- ∞ (20. 8. 1738) František Ferdinand Novohradský z Kolowrat (10. 9. 1714 – 10. 12. 1763)
- 2. Marie Desiderie Norbertina (23. 5. 1720 – 1. 10. 1720)[11]
- 3. Marie Anna (19. 1. 1722 – 15. 1. 1772)[11]
- ∞ (9. 4. 1741) František II. z Mansfeld-Vorderortu, kníže z Fondi (6. 7. 1712 – 15. 2. 1780)
- 4. Václav Jan Nepomuk František (5. 6. 1724[11] – 22. 2. 1733 Praha,[1] pohřben v kapli sv. Zikmunda v katedrále sv. Víta[1])
- 5. Prokop Vojtěch František (23. 2. 1726 Praha[12] – 30. 1. 1777, pohřben v kapli sv. Zikmunda v katedrále sv. Víta[13])
- 1. ∞ (28. 6. 1746) Marie Antonie Colloredová (21. 4. 1728 – 2. 10. 1757)
- 2. ∞ (18. 8. 1759) Marie Tereza Rajská z Dubnic (17. 5. 1736 – 5. 2. 1780)
Vdova Isabela Marie se v roce 1735 podruhé vdala za Černínova nevlastního bratra Františka Antonína (1710–1739). Prvního manžela přežila téměř o 50 let.
Vývod z předků
Humprecht III. Černín z Chudenic | ||||||||||||
Jan Adam Černín z Chudenic | ||||||||||||
Eva Polyxena Voračická z Paběnic | ||||||||||||
Humprecht Jan Černín | ||||||||||||
Jiří Homut z Harasova | ||||||||||||
Zuzana Černínová z Harasova | ||||||||||||
Eliška z Cimburka | ||||||||||||
Heřman Jakub Czernin z Chudenic | ||||||||||||
Rodolfo Ippoliti, Marchese di Gazoldo | ||||||||||||
Paolo Ippoliti, Marchese di Gazoldi | ||||||||||||
Olympia Cortona | ||||||||||||
Diana Ippoliti di Gazoldo | ||||||||||||
Lodovico, Conte Fantini | ||||||||||||
Ippolita Fantini | ||||||||||||
Octavia Suardi | ||||||||||||
František Josef Černín z Chudenic | ||||||||||||
Vilém Slavata z Chlumu a Košumberka | ||||||||||||
Jáchym Oldřich Slavata z Chlumu a Košumberka | ||||||||||||
Lucie Otýlie z Hradce | ||||||||||||
Jan Jiří Jáchym Slavata z Chlumu a Košumberka | ||||||||||||
Leonard Helfried z Meggau | ||||||||||||
Františka Slavatová z Meggau | ||||||||||||
Anna Zuzana z Khuen-Belasi | ||||||||||||
Marie Josefa Slavatová z Chlumu a Košumberka | ||||||||||||
Pavel Sixt III. z Trautsonu | ||||||||||||
Jan František z Trautsonu | ||||||||||||
Zuzana Veronika z Trautsonu | ||||||||||||
Marie Markéta Trautsonová z Falkensteinu | ||||||||||||
Volf z Mansfeldu | ||||||||||||
Kristýna Alžběta z Mansfeldu | ||||||||||||
Žofie Schenková z Tautenburgu | ||||||||||||
Odkazy
Poznámky
- ↑ HOJDA, Zdeněk a CHODĚJOVSKÁ, Eva. Heřman Jakub Černín na cestě za Alpy a Pyreneje. I., Kavalírská cesta českého šlechtice do německých zemí, Itálie, Francie, Španělska a Portugalska. Vyd. 1. Praha: NLN, Nakladatelství Lidové noviny, 2014. 758 s. ISBN 978-80-7422-281-8. S. 77, pozn. č. 172. Autoři uvádějí vedle data 5. 3. 1697 v Černínském paláci i datum 6. 3. ve Vídni, ovšem toto považují za méně věrohodné.
- ↑ Rodiče Heřman Jakub Czernin z Chudenic (25. července 1659 Vídeň – 8. srpna 1710 Praha) a Marie Josefa Slavatová z Chlumu a Košumberka (2. února 1667 Vídeň – 10. srpna 1708 Jindřichův Hradec) uzavřeli sňatek 13. ledna 1686 v Praze.
Reference
- ↑ a b c d KUBEŠ, Jiří. Prokop Vojtěch Černín z Chudenic (1726–1777). Český hrabě mezi barokem a osvícenstvím. Folia historica bohemica. Praha: Historický ústav AV ČR, 2022, roč. 37 (2022), čís. 37/1, s. 81–112, zde 85. Dále jen Prokop Vojtěch Černín z Chudenic (1726–1777). Český hrabě mezi barokem a osvícenstvím. Dostupné online. ISSN 0231-7494.
- ↑ VOKÁČOVÁ, Petra. Příběhy o hrdé pokoře: aristokracie českých zemí v době baroka. Praha: Academia, 2014. 964 s. ISBN 978-80-200-2364-3. S. 414–415.
- ↑ VOKÁČOVÁ, s. 416
- ↑ Vokáčová, s. 416–417
- ↑ Černínové [online]. novadomus.cz [cit. 2014-06-17]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2015-03-14.
- ↑ VOKÁČOVÁ, s. 452
- ↑ VOKÁČOVÁ, s. 464
- ↑ VOKÁČOVÁ, s. 440–441
- ↑ VOKÁČOVÁ, s. 416, 447–448
- ↑ VOKÁČOVÁ, s. 447
- ↑ a b c d Vokáčová, s. 746
- ↑ Prokop Vojtěch Černín z Chudenic (1726–1777). Český hrabě mezi barokem a osvícenstvím, s. 84
- ↑ Prokop Vojtěch Černín z Chudenic (1726–1777). Český hrabě mezi barokem a osvícenstvím, s. 107
Literatura
- KOBLASA, Pavel. Czerninové z Chudenic. Stručné dějiny rodu a schematismus rodových panství. České Budějovice: Historicko-vlastivědný spolek České Budějovice, 2000.
- VOKÁČOVÁ, Petra. Příběhy o hrdé pokoře: aristokracie českých zemí v době baroka. Praha: Academia, 2014. 964 s. ISBN 978-80-200-2364-3. Kapitola Konec úředníka v Čechách, s. 412–465.
Externí odkazy
- Životopis na www.sumavanet.cz
- Krátký životopis
- Rodokmen rodu na stránkách genealogy.euweb.cz (Miroslav Marek)