Heřman Jakub Černín
Heřman Jakub Černín z Chudenic | |
---|---|
![]() | |
Nejvyšší purkrabí Českého království | |
Ve funkci: 3. květen 1704 – 8. srpen 1710 | |
Panovník | Leopold I., Josef I. |
Předchůdce | Adolf Vratislav ze Šternberka |
Nástupce | Jan Josef z Vrtby |
Nejvyšší zemský hofmistr Českého království | |
Ve funkci: 1700 – 18. září 3. květen 1704 | |
Panovník | Leopold I. |
Předchůdce | Jan František Bruntálský z Vrbna |
Nástupce | Václav Vojtěch ze Šternberka |
Císařský vyslanec v Polsku (Varšavě) | |
Ve funkci: únor 1695 – květen 1695 | |
Panovník | Leopold I. |
Nejvyšší maršálek Českého království | |
Ve funkci: 1689 – 1700 | |
Panovník | Leopold I. |
Předchůdce | Rudolf Vilém z Trauttmansdorffu |
Nástupce | František Antonín Berka z Dubé |
Říšský dvorský rada | |
Ve funkci: 1686 – ? | |
Panovník | Leopold I. |
Narození | 25. července 1659 Praha Habsburská monarchie ![]() |
Úmrtí | 8. srpna 1710 (ve věku 51 let) Vídeň Habsburská monarchie ![]() |
Místo pohřbení | katedrála svatého Víta |
Titul | ![]() |
Choť |
|
Rodiče | Humprecht Jan Černín (1628–1682) a Diana Marie Gazoldo (1636–1688) |
Děti | Marie Markéta, provdaná z Valdštejna (1689–1725) František Josef (1696–1733) František Antonín (1710–1739) |
Příbuzní | bratr: Tomáš Zacheus Černín z Chudenic (1660–1700) vnuk: Prokop Vojtěch Czernin z Chudenic (1726–1777) děd: Jan Křtitel Adam Czernin z Chudenic (1597–1642) babička: Zuzana, rozená Homutová z Harasova (1600–1654) praděd: Humprecht III. Czernin z Chudenic (1570–1632) prababička: Eva Polyxena Voračická z Paběnic († 1632) |
Zaměstnání | politik |
Profese | šlechtic |
Náboženství | římskokatolické |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Heřman Jakub Gottlieb hrabě Černín z Chudenic (25. července 1659 Vídeň – 8. srpna 1710 Praha) byl český šlechtic z rodu Černínů z Chudenic. Od mládí zastával úřady ve správě Českého království, uplatnil se mimo jiné jako diplomat. V letech 1704–1710 zastával funkci nejvyššího purkrabího. Na přelomu 17. a 18. století byl nejbohatším šlechticem v Českém království, rodové dědictví v severních a západních Čechách rozšířil o rozsáhlé dominium Jindřichův Hradec získané sňatkem.[1] Z titulu svých funkcí patřil ke kritikům finanční politiky habsburské monarchie, sám ale poskytoval státu vysoké finanční půjčky, které výrazně zatížily rozpočet Černínů a v generaci jeho synů došlo ke ztrátě značné části majetku.[2]
Životopis
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/47/He%C5%99man_Jakub_%C4%8Cern%C3%ADn.jpg/220px-He%C5%99man_Jakub_%C4%8Cern%C3%ADn.jpg)
Pocházel ze šlechtického rodu Černínů z Chudenic, narodil se ve Vídni jako starší syn diplomata Humprechta Jana Černína (1628–1682) a jeho manželky, italské šlechtičny Diany z Gazzolda (1636–1687). V roce 1678 byl jmenován císařským komorníkem u dvora Leopolda I.[3] V letech 1678–1682 absolvoval kavalírskou cestu v německých zemích, Itálii, Francii, Španělsku a Portugalsku. Delší dobu strávil v Salzburgu, od léta do podzimu 1679 pobýval ve Florencii a na přelomu let 1679–1680 žil v Římě. Téměř celoroční pobyt poté absolvoval v Turíně (1680–1681), půl roku pak strávil v Madridu (1681–1682).[4] V průběhu si vedl podrobný deník, který se již několikrát stal předmětem studia historiků, a díky tomu se jedná o jednu z nejlépe zdokumentovaných cest mladých šlechticů v 17. století.[5] Na cestu dostával od svého otce 6060 zlatých ročně.[6]
Po návratu z cest převzal v roce 1682 správu dědictví po otci, na svou studijní cestu pak ještě v letech 1683–1684 navázal pobytem v Holandsku. V roce 1686 byl jmenován členem říšské dvorní rady.[7] a v dubnu 1689 převzal v Čechách funkci nejvyššího maršálka spojenou také s postem člena sboru místodržících.[8] Od února do května 1695 byl velvyslancem císaře Leopolda I. ve Varšavě, kde se snažil přesvědčil krále Jana III. Sobieského, aby Polsko-litevská unie setrvala po boku císaře v boji proti Turkům. Z pozice předního šlechtice habsburské monarchie kladl Heřman Jakub během diplomatické mise velký důraz na reprezentaci, přijetí finančně nákladné cesty v sobě skrývalo mimo jiné ambici dosáhnout prestižního Řádu zlatého rouna, který však nezískal. Měl s sebou doprovod v počtu 85 osob a jen za livreje pro služebnictvo zaplatil přes 8 000 zlatých. Odmítl také bydlet v domě předchozího vyslance hraběte Martinice a pronajal si mnohem honosnější palác v centru Varšavy. Své postavení demonstroval také několka stížnostmi v otázce drobných přehmatů v etiketě ze strany hostitelů.[9] I přes velmi reprezentativní vystupování si náklonnost krále nezískal a zanechal po sobě nevyřešený spor. Jeho angažování se mu ale nakonec vyplatilo, protože vedlo k zisku vyšších zemských funkcí. V letech 1700–1704 zastával úřad nejvyššího zemského hofmistra. Nakonec v roce 1704 stanul v čele zemské správy Českého království ve funkci nejvyššího purkrabího, tento úřad zastával až do smrti.
Zemřel v roce 1710 v Černínském paláci v Praze. Pochován byl v kapli sv. Zikmunda v katedrále sv. Víta v Praze. Jeho srdce bylo uloženo v Kosmonosích.[10]
Majetek
Po otci byl dědicem rozsáhlých statků v severních, západních a středních Čechách (Krásný Dvůr, Petrohrad, Stružná, Kostomlaty, Kosmonosy, Vinoř), většina z nich byla vázána statutem fideikomisu zřízeného v roce 1650 Heřmanem Černínem.[11] Součástí fideikomisu byl také pražský Černínský palác na Hradčanech, k jehož dokončení byl Heřman Jakub zavázán závětí svého otce. V paláci později umístil bohaté umělecké sbírky, které zdědil po obou rodičích, k budování černínské obrazárny přispěl také sám vlastními akvizicemi na zahraničních cestách.[12] K otcovskému dědictví patřilo také panství Mělník, které však Černínové vlastnili jako zástavu, Heřman Jakub vykoupil mělnické panství do dědičného vlastnictví v roce 1687 za sumu 250 000 zlatých.[13][14] K Mělníku později ještě přikoupil další sousední statky (Mělnické Vtelno), 1694).[15] Mimo fideikomis stálo také západočeské panství Chudenice, nejstarší rodové sídlo Černínů. K tomuto statku přikoupil Heřman Jakub v roce 1700 sousední panství s hradem Švihov od zadlužené větve chudenických Černínů.[16][17]
Hlavním sídlem Heřmana Jakuba Černína byl od roku 1694 Jindřichův Hradec, který získal sňatkem s dědičkou vymírajícího rodu Slavatů. Podle daňového přiznání z roku 1703 byl Heřman Jakub nejbohatším šlechticem v Čechách, patřilo mu 22 panství a statků celkem v devíti krajích.
Na svých statcích byl Heřman Jakub aktivním stavebníkem a mecenášem. Dokončil výstavbu hlavní rodové rezidence v Praze (Černínský palác), stavební úpravy inicioval na zámku Mělník a na mělnickém panství nechal postavit lovecký zámek Hořín (1696–1699). Aktivity svého otce následoval také v Kosmonosích, kde vznikala barokní koncepce venkovského šlechtického sídla (zámku Kosmonosy) se sakrální architekturou (loretánská kaple, kostel Povýšení sv. Kříže, piaristická kolej).[18] Čerínským dvorním architektem byl v letech 1696–1709 Giovanni Battista Alliprandi, který byl také autorem většiny projektů na panstvích Heřmana Jakuba.
Výjimečnou kapitolou v dějinách české šlechty jsou finanční transakce Heřmana Jakuba Černína ve vztahu ke státu. Již v letech 1686–1689 poskytl císaři půjčky ve výši 600 000 zlatých, formu úvěru mělo de facto i vykoupení mělnického panství ze zástavy do dědičného vlastnictví v roce 1687. Koncem 17. století patřil Heřman Jakub vedle Ferdinanda Schwarzenberga k největším věřitelům státu. Dalších 400 000 zlatých zapůjčil státu v roce 1701. Ke zcela neobvyklé transakci došlo v roce 1704, kdy před převzetím postu nejvyššího purkrabího poskytl dvorské komoře úvěr ve výši 1,2 miliónu zlatých. Učinil tak pod nátlakem státních úřadů v době války o španělské dědictví, ale i když se tím dostal do finančních problémů, jednalo se o otázku vysoké prestiže české šlechty a ojedinělý případ, kdy jednotlivec poskytl státu tak vysoký úvěr. Dvorská komora nicméně dodržovala splátkový kalendář a Černín inkasoval v letech 1700–1710 téměř půl miliónu zlatých na úrocích, většina z této sumy ale padla na splácení jeho dalších úvěrů vzniklých nároky na reprezentaci a stavebními zakázkami.[2]
Rodina
Oženil se 13. ledna 1686 v Praze s dědičkou jindřichohradeckého dominia Marií Josefou Slavatovou z Chlumu a Košumberka (2. 2. 1667 Vídeň – 10. 8. 1708 Jindřichův Hradec), dcerou Jana Jiřího Jáchyma Slavaty a jeho manželky Marie Markéty Alžběty z Trautsonu.[19] Podruhé se oženil 1. září 1709 s hraběnkou Annou Josefou z Küenburgu (11. 6. 1685 – 4. 3. 1755), neteří pražského arcibiskupa Františka Ferdinanda Khünburga.
Potomci
- 1. [z 1. manž.] Marie Markéta (11. 7. 1689 – 4. 7. 1725)
- ∞ (17. 11. 1704) František Josef z Valdštejna (25. 10. 1680 – 19. 2. 1722), moravský zemský hejtman
- 2. [z 1. manž.] František Josef (6. 3. 1696 Vídeň – 4. 3. 1733 Vídeň)
- ∞ (12. 5. 1717 Brusel) Marie Isabella de Merode-Westerloo (13. 10. 1703 – 1. 4. 1780)
- 3. [z 1. manž.] Marie Gabriela (* asi 1699)
- 4. [z 2. manž.] František Antonín (30. 6. 1710 – 20. 12. 1739)
- ∞ (31. 5. 1735) Marie Isabella de Merode-Westerloo (13. 10. 1703 – 1. 4. 1780)
Heřmanův mladší bratr Tomáš Zacheus Černín z Chudenic (1660–1700) zdědil z otcova majetku panství v jižních Čechách (Lnáře, Landštejn), kde se také uplatnil jako stavebník a mecenáš katolické církve.
Odkazy
Reference
- ↑ Jindřichohradecká vrchnost IV: Černínové | Hradecžije.cz [online]. 2021-02-26 [cit. 2024-09-01]. Dostupné online.
- ↑ a b VALENTA, Aleš. Lesk a bída barokní aristokracie. České Budějovice: Veduta, 2011. ISBN 978-80-86829-62-3. S. 74, 81–82.
- ↑ Heřman Jakub Černín na webu kaiserhof-geschichte dostupné online
- ↑ Itinerář kavalírské cesty Heřmana Jakuba Černína in: KUBEŠ, Jiří: Náročné dospívání urozených. Kavalírské cesty české a rakouské šlechty (1620–1750); Pelhřimov, 2013; s. 360–361 ISBN 978-80-7415-071-5
- ↑ VOKÁČOVÁ, Petra. Příběhy o hrdé pokoře: aristokracie českých zemí v době baroka. Praha: Academia, 2014. 964 s. ISBN 978-80-200-2364-3. S. 729.
- ↑ JUŘÍK, Pavel. Dominia pánů z Hradce, Slavatů a Czerninů. Praha: Libri, 2010. 352 s. ISBN 978-80-7277-444-9. S. 229.
- ↑ GSCHLIEßER, Osvald von: Chronologische Liste der Reichshofräte; Vídeň, 2014; s. 108 dostupné online
- ↑ PALACKÝ, František. Dílo Františka Palackého I. Příprava vydání Jaroslav Charvát. Praha: [s.n.], 1941. Dostupné online. Kapitola Přehled současný nejvyšších důstojníků a úředníků, s. 391. dostupné online
- ↑ KUBEŠ, Jiří: V zastoupení císaře. Česká a moravská aristokracie v habsburské diplomacii 1640–1740; NLN, Praha, 2018; s. 91–94, 308–309 ISBN 978-80-7422-574-1
- ↑ JUŘÍK, s. 231
- ↑ KUBEŠ, Jiří: Reprezentační funkce sídel vyšší šlechty z českých zemí; Jihočeská univerzita České Budějovice, 2005 (disertační práce); s. 153 dostupné online
- ↑ KURUCOVÁ, Miroslava: Výtvarné sběratelství v prostředí dvora Humprechta Jana Černína ve druhé polovině 17. století; Jihočeská univerzita České Budějovice, 2005 (diplomová práce), s. 99–100 dostupné online
- ↑ Hrady, zámky a tvrze v Čechách, na Moravě a ve Slezsku, III. díl Severní Čechy; Praha, 1984, s. 307
- ↑ KUČA, Karel: Města a městečka v Čechách, na Moravě a ve Slezsku; 3. díl; Praha, 1998; s. 806 ISBN 80-85983-15-X
- ↑ Hrady, zámky a tvrze v Čechách, na Moravě a ve Slezsku, III. díl Severní Čechy; Praha, 1984; s. 303
- ↑ Hrady, zámky a tvrze v Čechách, na Moravě a ve Slezsku; IV. díl Západní Čechy; Praha, 1985; s. 338
- ↑ KUČA, Karel: Města a městečka v Čechách, na Moravě a ve Slezsku, VII. díl; Praha, 2008; s. 384 ISBN 978-80-7277-041-0
- ↑ KUČA, Karel: Města a městečka v Čechách, na Moravě a ve Slezsku, 3. díl; Praha, 1998; s. 74–76 ISBN 80-85983-15-X
- ↑ Rodokmen Slavatů dostupné online
Literatura
- HOJDA, Zdeněk a CHODĚJOVSKÁ, Eva. Heřman Jakub Černín na cestě za Alpy a Pyreneje. I., Kavalírská cesta českého šlechtice do německých zemí, Itálie, Francie, Španělska a Portugalska. Vyd. 1. Praha: NLN, Nakladatelství Lidové noviny, 2014. 758 s. ISBN 978-80-7422-281-8.
- ČERNÍN, Heřman Jakub, HOJDA, Zdeněk a CHODĚJOVSKÁ, Eva. Heřman Jakub Černín na cestě za Alpy a Pyreneje. II., Cestovní deník Heřmana Jakuba Černína z let 1678–1682. Vyd. 1. Praha: NLN, Nakladatelství Lidové noviny, 2014. 874 s. ISBN 978-80-7422-281-8.
- KUBEŠ, Jiří. Hermann Jakob Czernin von Chudenitz’ Diplomatic Mission in Warsaw in 1695. A contribution towards the travel arrangements of Imperial diplomats. In: Theatrum historiae 19, 2016, s. 171-203. ISSN 1802-2502.
- KUBEŠ, Jiří. Misja dyplomatyczna Hermana Jakuba Czernina z Chudenic w 1695 r. Cesarski ambasador i Rzeczpospolita u schyłku panowania Jana III Sobieskiego. In: Kronika zamkowa. Roczniki 3 (69), 2016 (vyšlo 2017), s. 131–156. ISSN 0239-4898.
Externí odkazy
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Heřman Jakub Černín
- Životopis na www.sumavanet.cz
- Krátký životopis
- Krátký životopis
- Rodokmen rodu na stránkách genealogy.euweb.cz (Miroslav Marek)