Atlas Coelestis
«Atlas Coelestis» — атлас зоряного неба, ґрунтований на спостереженнях, зроблених Першим королівським астрономом Джоном Флемстідом[1]. Атлас був виданий в 1729 році, вже після смерті автора.
«Атлас» має найбільший формат серед усіх виданих на той час[2] і включає 26 карт основних сузір'їв, видимих в Гринвічі, із зображеннями в стилі рококо авторства Джеймса Торнгілла. У нім також наведені дві планісфери, створені Абрамом Шарпом[1].
Історія
До появи цього атласу у Британії існував опублікований в 1725 році каталог «Stellarum inerrantium Catalogus Britannicus» (чи просто «British Catalogue» — «Британський каталог») на 2919 зірок[3].
Однією з основних цілей нового видання «Атласу» було бажання Джона Флемстіда змінити зображення сузір'їв, прийняте Йоганном Байєром в його «Уранометрії» (1603 рік). У Байєра фігури сузір'їв, що зображують людей, часто повернені спиною до глядача (а не обличчям, як це велося з часів Птолемея). Це створювало плутанину в тих іменах зірок, де є характеристика «правий» або «лівий»[1].
«Atlas Coelestis» був виданий тільки через десять років після смерті Флемстіда його вдовою за допомогою Джозефа Кроствейта (Joseph Crosthwait) і Абрама Шарпа, ставши першим подібним виданням, ґрунтованим на телескопічних спостереженнях.
Публікація мала успіх, ставши основним об'єктом посилань професійних астрономів на найближче століття. Проте ж, роботу критикували по трьох напрямах: ціна була висока, розмір великий (що робило використання атласу незручним), і художня якість була недостатньо висока (особливо критикували ілюстрації Торнгілла, зокрема, зображення сузір'я Водолія). Це привело доктора Джона Бевіса, відкривача Крабоподібної туманності, до спроби поліпшити атлас; у 1745 році він видав Uranographia Britannica — менших розмірів, з внесеними уточненнями і більш художніми малюнками. Проте робота не була видана офіційно, і на даний момент відомі всього 16 її копій[4].
У результаті, після додаткових спостережень зірок, проведених в 1690-і роки, французький інженер Жана Ніколаса Фортіна[en] (Jean Nicolas Fortin) в 1770-х під контролем астрономів Пьєра Ле Моньє (Pierre Charles Le Monnier) і Шарля Мессьє з Французької академії наук, оновив роботу[3]. Нова версія, названа Atlas Fortin — Flamsteed, була за форматом втричі менше від оригіналу, але зберегла ту ж структуру таблиць. Крім того, було зроблено художнє ретушування ряду ілюстрацій — зокрема, Андромеди, Діви і Водолія[3]. Назви сузір'їв були дані французькою мовою; крім того, були додані деякі туманності, відкриті після смерті Флемстіда[3]. У 1795 році була опублікована ще одна оновлена версія, з доповненою кількістю туманностей[3].
Див. також
Джерела
Ресурси Інтернету
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Atlas Coelestis
- Atlas coelestis — повністю відскановане друге видання [Архівовано 3 березня 2016 у Wayback Machine.]
- gm/fortin/testo indice inglese.htm Flamsteed — Fortin Atlas Celeste(англ.) (італ.)
- Atlas coelestis. National Library of Australia. Архів оригіналу за 3 березня 2016. Процитовано 8 травня 2010. — full scan of the 2nd edition
- Giangi Caglieris. Flamsteed - Fortin Atlas Coeleste (English та Italian) . Архів оригіналу за 17 жовтня 2019. Процитовано 8 травня 2010.
Примітки
- ↑ а б в Davide Neri. John Flamsteed, Atlas coelestis. Архів оригіналу за 24 серпня 2011. Процитовано 8 травня 2011.
- ↑ Linda Hall Library (ред.). Flamsteed, John. Atlas coelestis. London, 1729. Архів оригіналу за 11 серпня 2012. Процитовано 12 травня 2011.
- ↑ а б в г д Giangi Caglieris (2002). On-line Flamsteed - Fortin Atlas Celeste - 1776. Архів gm/fortin/english.htm оригіналу за 11 серпня 2012. Процитовано 8 травня 2011.
- ↑ Michael Oates (17 лютого 2007). Atlas Celeste. Архів оригіналу за 11 серпня 2012. Процитовано 8 травня 2011.
Фототека
- Оріон в Atlas Coelestis Флемстіда.
- Оріон в Uranometria Брієра.
- п
- о
- р
- Френсіс Легат Чантрі
- Ернест Елліс Кларк
- Вільям Джон Кофі
- Клуб ескізів Дербі
- Гарольд Гріслі
- Джордж Хольцендорф
- Альфред Джон Кін
- Генрі Ларк Пратт
- Девід Пейн
- Рональд Поуп
- Самуель Рейнер
- Луїза Райнер
- Томас Сміт
- Ернест Таунсенд
- Джордж Тернер
- Джозеф Райт
- Ешфордський чорний мармур
- Джон Фарей
- Вільям Мартін
- Матлокіт
- Джон Мейв
- Вайт Уотсон
- Джон Уайтхерст
- Bonnie Prince Charlie Room
- 9-й/12-й Принца Уельського Королівський уланський полк
- Вільям Гоат
- Роберт Келлс
- Френсіс Октавіус Гренфелл
- Девід Раш
- Девід Спенс
- Генерал Джонсон рятує пораненого французького офіцера від томагавка північноамериканського індійця
- Аллентонський бегемот
- King of Rome
- Вільям Річардсон Лінтон
- Вільям Хант Пейнтер
- Джозеф Уїттакер
|
- Фарфорова фабрика Челсі
- Дербський фарфор
- Royal Crown Derby
- Пінкстонський фарфор
- Андре Планше
- Вільям Біллінгслі
- Вільям Дьюзбері
- Кресвельська культура
- Дервентіо
- Римський форт парку Стратт
- Дербський іподром
- Витесаний човник з Хенсона
- Велика варварська армія
- Курганні поховання Хіт Вуд
- Замок Коднор
- Замок Даффілд
- Ікнілдська дорога
- The Street
- The Long Lane
- Atlas Coelestis
- Бенджамін Вальямі Сонячний годинник «Уайтхерст і син»
- QRpedia
Організації |
|
---|---|
Персоналії |
|