Dremomys rufigenis
Dremomys rufigenis Status i världen: Livskraftig (lc)[1] | |
![]() | |
Systematik | |
---|---|
Domän | Eukaryoter Eukaryota |
Rike | Djur Animalia |
Stam | Ryggsträngsdjur Chordata |
Understam | Ryggradsdjur Vertebrata |
Klass | Däggdjur Mammalia |
Infraklass | Högre däggdjur Eutheria |
Ordning | Gnagare Rodentia |
Familj | Ekorrar Sciuridae |
Släkte | Dremomys |
Art | Dremomys rufigenis |
Vetenskapligt namn | |
§ Dremomys rufigenis | |
Auktor | (Blanford, 1878) |
Hitta fler artiklar om djur med Djurportalen |
Dremomys rufigenis[2][3] är en däggdjursart som först beskrevs av Blanford 1878. Den ingår i släktet Dremomys och familjen ekorrar.[4][5]
Underarter
Catalogue of Life[4] samt Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 5 underarter:[2]
- Dremomys rufigenis rufigenis (Blanford, 1878)
- Dremomys rufigenis adamsoni Thomas, 1914
- Dremomys rufigenis belfieldi (Bonhote, 1908)
- Dremomys rufigenis fuscus (Bonhote, 1907)
- Dremomys rufigenis ornatus Thomas, 1914
Beskrivning
Pälsen är gråmelerat gråbrun till olivgrå på ovansidan med en ljus fläck bakom varje öra[6] och röda kinder. Svansens undersida är även den röd, medan buksidan är ljusgrå. Kroppslängden är 17 till 23 cm, exklusive den 13 till 18 cm långa svansen. Vikten varierar mellan 210 och 335 g.[7]
Utbredning
Denna ekorre förekommer i stora delar av nordöstra Sydasien och södra Kina till det sydostasiatiska fastlandet. I södra Kina finns den i provinsen Yunnan och den sydvästra delen av den autonoma regionen Guangxi. I Indien är den endast påträffad på två lokaler, i delstaterna Arunachal Pradesh respektive Nagaland. I Sydöstasien förekommer den från Myanmar över Thailand, större delen av Laos och Vietnam till Malackahalvön.[1]
Ekologi
Arten förekommer från låglandet till bergstrakter upp till 1 500 meter över havet. Habitatet utgörs av subtropisk, städsegrön bergsskog och lövskogar, gärna kulturpåverkade sådana. Där lever arten främst i buskartad undervegetation men kan även leta både på marken och i trädkronorna efter föda. Individerna är dagaktiva, och använder håligheter i trädkronorna på ekar, bambu, ädelgranar och tallar som viloplatser.[1]
Födan består bland annat av frukt och insektslarver.[6]
Status
IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig, och populationen är stabil. Inga generella hot är listade, men i Indien jagas den för sitt kött.[1]
Källor
- ^ [a b c d] Duckworth, J.W., Lunde, D. & Molur, S. 2008 Dremomys rufigenis Från: IUCN 2012. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2012.2 <www.iucnredlist.org>. Läst 21 april 2016.
- ^ [a b] Wilson, Don E., and DeeAnn M. Reeder, eds. (2005) , Mammal Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference, 3rd ed., Dremomys rufigenis
- ^ Wilson, Don E., and F. Russell Cole (2000) , Common Names of Mammals of the World
- ^ [a b] Roskov Y., Abucay L., Orrell T., Nicolson D., Kunze T., Culham A., Bailly N., Kirk P., Bourgoin T., DeWalt R.E., Decock W., De Wever A. (red.) (2015). ”Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2015 Annual Checklist.”. Species 2000: Naturalis, Leiden, Nederländerna. http://www.catalogueoflife.org/annual-checklist/2015/search/all/key/dremomys+rufigenis/match/1. Läst 21 april 2016.
- ^ ITIS: The Integrated Taxonomic Information System. Orrell T. (custodian), 2011-04-26
- ^ [a b] Nick Baker (2016). ”Red-cheeked Squirrel”. Ecology Asia. http://www.ecologyasia.com/verts/mammals/red-cheeked-squirrel.htm. Läst 23 april 2016.
- ^ Andrew T. Smith, Yan Xie, Robert S. Hoffmann, Darrin Lunde, John MacKinnon, Don E. Wilson och W. Chris Wozencraft (2010) (på engelska). A Guide to the Mammals of China. Princeton University Press. sid. 186. ISBN 978 0 691 09984 2. https://books.google.se/books?id=ka-9f68nPT4C&pg=PA187&lpg=PA187&dq=%22Dremomys+rufigenis%22&source=bl&ots=H8MA-JoUse&sig=JlVGgUxKy4sl-VJ2rhzHj8mDpHs&hl=sv&sa=X&ved=0ahUKEwjf2Kjvk5bMAhXBjywKHRa_DRU4ChDoAQhQMAg#v=onepage&q=%22Dremomys%20rufigenis%22&f=false
Externa länkar
Wikispecies har information om Dremomys rufigenis.
Artförteckning
|