Tudor Mușatescu
Acest articol sau această secțiune are bibliografia incompletă sau inexistentă. Puteți contribui prin adăugarea de referințe în vederea susținerii bibliografice a afirmațiilor pe care le conține. |
Tudor Mușatescu | |
![]() | |
Date personale | |
---|---|
Născut | ![]() Câmpulung, Muscel, România ![]() |
Decedat | (67 de ani) ![]() București, România ![]() |
Înmormântat | Cimitirul Bellu ![]() |
Cetățenie | ![]() ![]() |
Ocupație | scriitor dramaturg poet umorist ![]() |
Limbi vorbite | limba română[1] ![]() |
Activitate | |
Alma mater | Universitatea din București ![]() |
Modifică date / text ![]() |
Literatura română | ||
Pe categorii | ||
Istoria literaturii române | ||
Evul mediu | ||
Curente în literatura română | ||
Umanism - Clasicism | ||
Scriitori români | ||
Listă de autori de limbă română | ||
Portal România | ||
Portal Literatură | ||
Proiectul literatură | ||
v • d • m |
Tudor Mușatescu (n. , Câmpulung, Muscel, România – d. , București, România) a fost un poet, prozator, dramaturg și umorist român.
Date biografice
A absolvit Facultatea de Litere și Filozofie și Facultatea de Drept. Provenind din familia unui avocat, „contaminat” de înclinațiile artistice ale mamei sale, Tudor Mușatescu este cuprins de patima scrisului încă din anii de școală.
Scrie epigrame, compune de unul singur o revistă scrisă de mână, "Ghiocelul", cu versuri, schițe și chiar cu o piesă de teatru, intitulată Ardealul. A scris schițe, romane, piese de teatru, dar succesul i-a fost adus de teatru.
La maturitate, atât ca vârstă, cât și ca formație artistică, Tudor Mușatescu se dedică trup și suflet teatrului, în calitate de dramaturg, traducător, director de scenă, de conducător și proprietar de teatru. Criticii l-au considerat un fidel continuator, în perioada interbelică, al comediei caragialene de moravuri, prin tipologie, situații și dialoguri spirituale. Debutul scenic l-a avut la Paris, în 1923, în piesa Focurile de pe comori. [A se înțelege că a fost și actor?!]
Piesele de teatru ale lui Mușatescu, cu deosebire comediile Titanic-Vals, ...escu și melodrama Visul unei nopți de iarnă, au avut succes și în străinătate. Titanic-Vals și ...escu au fost ecranizate.
Multe dintre ele au fost traduse în limbile franceză, engleză, germană, italiană, greacă, poloneză, cehă etc.
A fost căsătorit cu actrița Kitty Stroescu. Fiul lui, Bogdan (Bobiță) Mușatescu, a fost actor la TNB.
Farsa Birlic
În 1934 Tudor Mușatescu a tradus și adaptat o farsă a autorilor vienezi Franz Arnold și Ernst Bach, pe care regizorul Sică Alexandrescu a pus-o în scenă la deschiderea primei stagiuni a Teatrului Vesel din București. Pe afiș spectacolul a apărut cu titlul Birlic. Acțiunea farsei a fost plasată în nordul Moldovei, eroul principal fiind contabilul Costache Perjoiu, poreclit Birlic, din Fălticeni. Rolul lui Costache Perjoiu a fost încredințat tânărului actor Grigore Vasiliu, care a rămas și el ulterior cu porecla Birlic. Numele „Birlic” este de origine turcească („birlik”), însemnând „as la jocul de cărți”.
Opera
Teatru
- Focurile de pe comori (1923)
- Panțarola (1928)
- Sosesc deseară (1931). Adaptată ca Sosesc de la Paris, un musical de comedie realizat de regizorul Cornel Popa. Personajul principal este Puiu, un tânăr student în drept la Sorbona, care se întoarce de la Paris în orașul său natal pentru a-i cere tatălui său 500.000 de lei pentru... „diverse”.[2]
- Titanic-Vals (1932)
- ...escu (1933)
- Visul unei nopți de iarnă (1937)
- Țara fericirii (1946)
- Madona (1947)
- Profesorul de franceză (1948)
- A murit Bubi (1948)[3]
- Geamandura (1950)
- Burtă Verde (1952)
- Trenurile mele
Scenete umoristice
- Titanic vals (1974)
Romane
- Mica publicitate (1935)
Schițe umoristice
- Nudul lui Gogu (1928)
- Ale vieții valuri (1932)
Aforisme
- Fiecare cu părerea lui (1970)
Versuri
- Vitrinele toamnei (1926)
Diverse
Cinci volume de Scrieri, în 1969 și postum, în 1978.
Traduceri
- D'Ennery & Cormon, O crimă celebră, București, 1942
- Molière, Căsătorie cu de-a sila, București, 1955
- Vladimir Maiakovski, Teatru, București, 1957 (în colaborare)
- Ciudomir, Bilete de favoare, București, 1965 (în colaborare cu Constanța Batalova)
- Ilf și Petrov, Opere, I-II, București, 1965 (în colaborare cu Ion Mihail)
- Gustaw Morcinek, Cele șapte ceasornice ale groparului Joachim Rybka, București, 1968 (în colaborare cu Teodor Holban)
- Karel Capek, Teatru, București, 1968 (în colaborare)
Note
Legături externe
- Pălărier Mageanu[nefuncțională], 10 aprilie 2005, Ana-Maria Luca, Jurnalul Național
Articole biografice
- Vă mai amintiți de....Tudor Mușatescu, 15 iunie 2010, Eliza Zdru, Adevărul
![Wikicitat](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fa/Wikiquote-logo.svg/25px-Wikiquote-logo.svg.png)
|
|