Luis de la Fuente
Luis de la Fuente | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Informații generale | |||
Nume complet | Luis de la Fuente Castillo | ||
Data nașterii | (63 de ani) | ||
Locul nașterii | Haro, La Rioja, Spania | ||
Înălțime | 1.72 m | ||
Post | fundaș | ||
Cluburi de seniori* ![]() | |||
Ani | Club | Ap | (G) |
1978-1982 | ![]() | 59 | (3) |
1981-1987 | ![]() | 146 | (1) |
1987-1991 | ![]() | 86 | (4) |
1991-1993 | ![]() | 22 | (1) |
1993-1994 | ![]() | 35 | (3) |
Echipa națională | |||
Ani | Țară | Ap | (G) |
1978-1979 | ![]() | 4 | (0) |
1982-1984 | ![]() | 4 | (0) |
1988 | ![]() | 1 | (0) |
Echipe antrenate | |||
1997–2000 | ![]() | ||
2000–2001 | ![]() | ||
2001–2005 | ![]() | ||
2005–2006 | ![]() | ||
2006–2007 | ![]() | ||
2009–2011 | ![]() | ||
2011 | ![]() | ||
2013–2018 | ![]() | ||
2018–2022 | ![]() | ||
2021 | ![]() | ||
2022– | ![]() | ||
* Apariții și goluri pentru echipa de club doar în cadrul campionatului intern | |||
Modifică date / text ![]() |
Luis de la Fuente Castillo (n. , Haro, La Rioja, Spania) este un antrenor de fotbal spaniol și fost jucător profesionist care a jucat ca fundaș stânga. Este actualul antrenor al echipei naționale de fotbal a Spaniei.
A adunat în La Liga un total de 254 de meciuri și șase goluri în 13 sezoane, cu Athletic Bilbao și Sevilla, câștigând două titluri de ligă cu primul, inclusiv o dublă cu Copa del Rey în 1984.[1]
De la Fuente a început să lucreze în echipele de tineret spaniole în 2013, conducând echipa sub 19 ani la victorie în Campionatul European din 2015 și echipa sub 21 de ani la echivalentul din 2019. A condus echipa olimpică până la medalia de argint la jocurile din 2020 și a preluat conducerea la seniori în 2022, câștigând Euro 2024 și Liga Națiunilor 2023.
Cariera de jucător
Născut la Haro, La Rioja, de la Fuente a absolvit sistemul de tineret al lui Athletic Bilbao[2] și a debutat la seniori cu rezervele în 1978, în Segunda División B. La 8 martie 1981, și-a făcut debutul cu prima echipă și în La Liga, intrând de pe bancă în a doua repriză într-un egal 0-0 în deplasare împotriva lui Valencia.[3]
De la Fuente a fost promovat în echipa principală în vara lui 1982. A marcat primul său gol profesionist pe 26 martie 1983, în victoria cu 4-0 pe teren propriu cu Celta.[4]
În iulie 1987, de la Fuente a semnat pentru un alt club de top Sevilla,[5] și a continuat să apară în mod regulat în următoarele sezoane în apărare sau ca extremă stânga.[6] În 1991, sa întors la Athletic pentru o sumă de 20 de milioane de pesetas,[7] jucând rareori sub mandatul lui Jupp Heynckes, care a sosit un an mai târziu.[8]
De la Fuente s-a alăturat lui Alavés în 1993, pe când echipa evolua în a treia divizie. După un sezon, s-a retras la vârsta de 33 de ani.[2]
Cariera de antrenor
Primii ani
Prima slujbă managerială a lui De la Fuente a fost la Portugalete, în ligile regionale. În vara anului 2000, a fost numit antrenor la clubul Aurrerá de Vitoria, din Segunda División B,[9] dar a fost demis în martie a anului următor, în ciuda locului șapte în clasament.[10]
După o perioadă înapoi la Sevilla (academie), de la Fuente a revenit la Athletic.[11] Inițial ca antrenor al tinerilor și al rezervelor,[12] a acționat și ca delegat de meci timp de doi ani,[13] înainte de a reveni la atribuțiile anterioare.[14]
La 13 iulie 2011, de la Fuente a fost numit antrenorul lui Alavés,[15] fiind demis pe 17 octombrie.[16]
Echipele de tineret a Spaniei
La 5 mai 2013, de la Fuente a fost ales să conducă echipa sub 19 ani a Spaniei,[17] care a câștigat Campionatul European UEFA 2015 din Grecia.[18] A devenit antrenor al echipei sub 21 de ani în iulie 2018, după ce Albert Celades a demisionat.[19] Prima sa competiție a fost Campionatul European 2019 din Italia, cucerit după înfrângerea cu 1-0 a Germaniei la Udine.[20]
Pe 8 iunie 2021, de la Fuente și echipa sa au intrat în calitate de echipa de seniori a Spaniei pentru un amical împotriva Lituaniei, după ce echipa menționată mai sus a intrat în izolare când Sergio Busquets a fost testat pozitiv pentru COVID-19.[21] Au câștigat cu 4–0 la Leganés.[22]
De la Fuente a fost, de asemenea, a condus echipa olimpică a Spaniei la Jocurile Olimpice amânate din 2020 de la Tokyo.[23] Echipa sa a câștigat medalia de argint, pierzând cu 2–1 finala împotriva Braziliei.[24]
Echipa națională a Spaniei
La 8 decembrie 2022, de la Fuente a fost numit antrenor principal al echipei de seniori, deoarece Luis Enrique și-a dat demisia în urma unei eliminări la loviturile de departajare din optimile de finală la Cupa Mondială din 2022 împotriva Marocului.[25] A fost prezentat oficial patru zile mai târziu, cu un contract valabil până la UEFA Euro 2024 cu opțiune de prelungire.[26]
De la Fuente a câștigat cu 3-0 într-un meci de calificare la Euro pe teren propriu cu Norvegia, în primul său meci, pe 25 martie 2023, cu două goluri marcate de Joselu, debutantul în vârstă de 32 de ani.[27] A condus țara la victorie în Liga Națiunilor UEFA 2022–23 (o premieră), învingând Croația cu 5–4 la loviturile de departajare în urma unei remize 0–0 la Rotterdam.[28]
Spania a terminat faza grupelor de la Euro 2024 pe primul loc, marcând cinci goluri și nu încasând niciunul.[29] Echipa lui De la Fuente a câștigat trofeul la Berlin cu șapte victorii în tot atâtea meciuri, învingând Anglia cu 2–1 în finală.[30]
Stilul de antrenat
Datorită experienței sale cu echipele de tineret, lui de la Fuente îi plăcea să lucreze cu jucători tineri familiarizați cu el și nu cu întreținere ridicată. Mikel Merino și Mikel Oyarzabal au câștigat titlul la Campionatul European sub 21 de ani în timpul mandatului său, iar mai târziu au reprezentat naționala de seniori cu același antrenor.[31] Și-a explicat filozofia afirmând că „vin dintr-un mediu de bază. Angajamentul nostru, față de oamenii în care avem încredere în sistemul de tineret, nu este o ipostază, este o convingere”.[32]
Spania obișnuieste să domine posesia cu de la Fuente ca antrenor, începând de asemenea să folosească un atacant central mai tradițional și livrând mai multe centre în careu.[31]
Palmares
Ca jucător
Athletic Bilbao
- La Liga : 1982–83, 1983–84[33]
- Copa del Rey : 1983–84[33]
- Supercopa de España : 1984 (acordată automat după câștigarea dublei)[34]
Ca antrenor
Spania Sub-19
- Campionatul European UEFA sub 19: 2015[18]
Spania Sub-21
- Campionatul European UEFA sub-21: 2019[20]
Spania Sub-23
- Medalia de argint la Jocurile Olimpice de vară: 2020[24]
Spania
- Campionatul European de Fotbal: 2024[30]
- Liga Națiunilor UEFA: 2022–23[28]
Note
- ^ Miñano, Rosario (). „El lado personal de Luis de la Fuente: discreto, familiar y elogiador de los futbolistas de la Roja” [The personal side of Luis de la Fuente: low profile, intimate and complimentary of the Roja footballers] (în spaniolă). Antena 3(d). Accesat în .
- ^ a b Falagán, Aser (). „De la Fuente, el éxito de un técnico discreto” [De la Fuente, the success of a low-key manager]. El Comercio(d) (în spaniolă). Accesat în .
- ^ „0–0: Abdicación valencianista ante el Athletic” [0–0: Valencianista abdication against Athletic]. Mundo Deportivo (în spaniolă). . Accesat în .
- ^ Castañeda, Eduardo (). „El Athletic, sin problemas” [Athletic, no problems]. Mundo Deportivo (în spaniolă). Accesat în .
- ^ Granado, Luis (). „El lateral del Athletic De la Fuente firma hoy contrato por el Sevilla” [Athletic full-back De la Fuente signs contract with Sevilla today]. ABC(d) (în spaniolă). Accesat în .
- ^ Jiménez, José Antonio (). „Luis de la Fuente: El seleccionador al que una tarjeta 'echó' del Sevilla” [Luis de la Fuente: The national team manager 'ousted' from Sevilla by a booking] (în spaniolă). Mucho Deporte. Accesat în .
- ^ „El Sevilla traspasa a De la Fuente al Athletic de Bilbao por veinte millones” [Sevilla transfer De la Fuente to Athletic de Bilbao for twenty millions]. ABC (în spaniolă). . Accesat în .
- ^ Ruiz, Pako (). „Luis de la Fuente: "No tengo el corazón partido, mi vida ha sido el Athletic"” [Luis de la Fuente: "My heart is not divided, Athletic has been my life"]. Deia(d) (în spaniolă). Accesat în .
- ^ „Una apuesta para dar un salto cualitativo” [A bet to make a jump of quality]. Mundo Deportivo (în spaniolă). . Accesat în .
- ^ Parcero, Bruno (). „Los nervios afloran en el tramo final” [Nerves everywhere in final stretch]. Mundo Deportivo (în spaniolă). Accesat în .
- ^ „Luis de la Fuente, el último fichaje para Lezama” [Luis de la Fuente, last signing for Lezama]. Diario AS(d) (în spaniolă). . Accesat în .
- ^ „Luis de la Fuente, new Bilbao Athletic coach”. Athletic Bilbao. . Accesat în .
- ^ „Luis de la Fuente, the new delegate”. Athletic Bilbao. . Accesat în .
- ^ „Luis de la Fuente ya trabaja con el Bilbao Athletic” [Luis de la Fuente already works with Bilbao Athletic]. El Correo(d) (în spaniolă). . Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ „Luis de la Fuente retorna al Alavés como entrenador después de 17 años” [Luis de la Fuente returns to Alavés as a manager 17 years later]. Marca (în spaniolă). . Accesat în .
- ^ M. Otero, Pablo (). „El Alavés destituye a su técnico Luis de la Fuente” [Alavés dismiss their manager Luis de la Fuente]. Marca (în spaniolă). Accesat în .
- ^ „La Federación Española ficha a Luis De la Fuente, que dirigirá la Sub'19” [The Spanish Federation signs Luis De la Fuente, who will manage the under-19s]. El Correo (în spaniolă). . Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ a b „Los campeones Sub-19 ya están en España” [The Under-19 champions are already in Spain]. El Mundo (în spaniolă). . Accesat în .
- ^ „OFICIAL: Luis de la Fuente seleccionador sub 21” [OFFICIAL: Luis de la Fuente under-21 manager] (în spaniolă). El Desmarque. . Accesat în .
- ^ a b Fisher, Ben (). „Classy Spain sink Germany to lift Euro Under-21 Championship”. The Guardian. Accesat în .
- ^ G. Matallanas, Javier; Santos Chozas, Sergio (). „"Estoy preparado si tengo que dirigir a la Selección en la Eurocopa"” ["I'm prepared if I have to lead the national team at the Euros"]. Diario AS (în spaniolă). Accesat în .
- ^ Feldman, Ben (). „Spain youngsters impress in Lithuania rout”. Marca. Accesat în .
- ^ „Pedri, Garcia & Torres among Spain's Euro 2020 players named in Tokyo Olympics squad”. Goal. . Accesat în .
- ^ a b „Tokyo Olympics 2021 medal count updates: who has won more? Tally by country, today, 7 August”. Diario AS. . Accesat în .
- ^ Lara, Miguel Ángel; Picó, Diego (). „Luis de la Fuente is Spain's new coach, succeeding Luis Enrique”. Marca. Accesat în .
- ^ „Luis de la Fuente, en su presentación: "Va a ser una etapa fantástica"” [Luis de la Fuente, in his presentation: "This will be a fantastic spell"] (în spaniolă). Royal Spanish Football Federation. . Accesat în .
- ^ „Spain 3–0 Norway”. BBC Sport. . Accesat în .
- ^ a b Smith, Emma (). „Croatia 0–0 Spain (Spain win 5–4 on penalties)”. BBC Sport. Accesat în .
- ^ Herrero, Jorge (). „La perfección le sale cara a España: es la única que ha ganado sus tres partidos, pero no evita el lado difícil” [Perfection comes without a prize for Spain: they are the only won to have won their three matches, but do not avoid top section] (în spaniolă). ElDebate.com(d). Accesat în .
- ^ a b McNulty, Phil (). „Spain 2–1 England”. BBC Sport. Accesat în .
- ^ a b Corrigan, Dermot (). „This is Luis de la Fuente's Spain: Functional, lower-profile and with realistic expectations”. The Athletic(d). Accesat în .
- ^ „Spain 'contenders' at Euro 2024 but need 'time', says De La Fuente”. The Sun(d). . Accesat în .
- ^ a b „"The Barge years. The Athletic of 1983 and 1984"”. Athletic Bilbao. . Accesat în .
- ^ Gomes, Julio (). „Athletic Bilbao mostra que é possível resistir e, vez ou outra, ser feliz..” [Athletic Bilbao show it's possible to resist, and win, now and then...] (în portugheză). Universo Online(d). Accesat în .
|