Louis Jules Trochu
Louis-Jules Trochu | |
![]() | |
Date personale | |
---|---|
Născut | 12 martie 1815(1815-03-12) Belle-Île-en-Mer, Franța |
Decedat | (81 de ani) Tours, Franța |
Cetățenie | ![]() ![]() |
Religie | romano-catolic |
Ocupație | politician ofițer scriitor ![]() |
Locul desfășurării activității | Paris ![]() |
Limbi vorbite | limba franceză[1] ![]() |
Șef de stat (interimar) | |
În funcție 4 septembrie 1870 – 18 februarie 1871 | |
Precedat de | Napoleon al III-lea (șef de stat) |
Succedat de | Charles Cousin-Montauban (prim-ministru) |
Premii | Legiunea de Onoare în grad de Mare Ofițer[*] Comandor al Legiunii de Onoare[*] Legiunea de Onoare în grad de Ofițer[*] Cavaler al Ordinului Național al Legiunii de Onoare[*] médaille coloniale[*][[médaille coloniale (military decoration of France)|]] |
Partid politic | orléanisme[*][[orléanisme (political movement)|]] ![]() |
Alma mater | Școala Specială Militară de la Saint-Cyr École d'application du Corps royal d'état-major[*][[École d'application du Corps royal d'état-major |]] |
Profesie | militar |
Semnătură | |
![]() | |
Modifică date / text ![]() |
Louis Jules Trochu (n. 12 martie 1815 - d. 7 octombrie 1896) a fost un militar și politician francez, președinte al Guvernului Apărării Naționale, în timpul războiului Franco-Prusac din 1870 - 1871.
Biografie
Louis Jules Trochu sa născut pe insula Belle-Île-en-Mer. A participat la cucerirea Algeriei, Războiul Crimeei. În calitate de general, comandant de divizie a luat parte la al Doilea Război Italian de Independență. La începutul razboiului contra Prusiei a fost numit numit comandant al Parisului. După ce a primit vestea despre înfrângerea dezastruoasă a armatei franceze la Sedan și începutul Revoluției a preluat conducerea guvernului francez. A încercat să organizeze apărarea țării împotriva prusacilor. În condițiile unei înfrângeri iminente (după armistițiul de la 28 ianuarie), în februarie 1871, Trochu a demisionat.
Bibliografie
- Chisholm, Hugh, ed. (1911). Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press.
- ^ Autoritatea BnF, accesat în