Wu (språk)
Wu | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
![]() | |||
Brukt i | Kina[1] | ||
Region | Shanghai, det sørlige Jiangsu og i Zhejiang i det østre Kina, og i en del av Anhui | ||
Antall brukere | 80 millioner (2007)[2] | ||
Lingvistisk klassifikasjon | Sino-tibetansk | ||
Skriftsystem | Kinesiske tegn | ||
Språkkoder | |||
ISO 639-3 | wuu |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6f/Map_of_sinitic_languages-en.svg/250px-Map_of_sinitic_languages-en.svg.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7b/Wuyu.png/250px-Wuyu.png)
Wu (tradisjonell kinesisk: 吳, forenklet kinesisk: 吴, pinyin: Wú; eller wuyu 吳語 / 吴语, wúyǔ) er et språk tilhørende de kinesiske språk, som tales av ca. 80 millioner mennesker i området Wu rundt Shanghai, det sørlige Jiangsu og i Zhejiang i det østre Kina, og i en del av Anhui. Sammenlignet med «mandarin»-dialekten av han-kinesisk har wu-dialektene flere toner (shanghainesisk har for eksempel fem toner, dialektene i Shaoxing og Wenzhou åtte), egne dialektord og en iblant annen ordstilling.
Dialekter
Wu deles gjerne i seks hoveddialekter:
- Tàihú 太湖: Sør-Jiangsu og Nord-Zhejiang; dertil hører også blant annet shanghainesisk, suzhouhua, wuxihua, changzhouhua, hangzhouhua, ningbohua og shaoxinghua.
- Táizhōu 台州: I Zhejiang
- Dōng'ōu 东瓯: I Wenzhou (Zhejiang)
- Wùzhōu 婺州: I og rundt Jinhua (Zhejiang)
- Chùqú 处衢: I og rundt Lishui og Quzhou (Zhejiang)
- Xuānzhōu 宣州: I og rundt Xuancheng (Anhui)
Referanser
- ^ «ScriptSource - China». Besøkt 19. august 2023.
- ^ Mikael Parkvall, "Världens 100 största språk 2007" (The World's 100 Largest Languages in 2007), i Nationalencyklopedin
Litteratur
- Yuen Ren Chao [Zhào Yuánrèn 赵元任]: «Contrastive aspects of the Wu dialects», i: Language 43:1 (1967), s. 92-101.
- Jerry Norman: Chinese, Cambridge, 1988.
- Zhào Yuánrèn 赵元任: Xiàndài Wúyǔ de yánjiū 《现代吴语的研究》 (Studier av de moderne Wu-dialekter, 1928).
- Qián Nǎiróng 钱乃荣: Dāngdài Wúyǔ yánjiū 《当代吴语研究》 (Studier av Wu-dialektene i samtiden, 1992).