Ulvelav
I Norge hovedsakelig indre Østlandet
Ulvelav | |||
---|---|---|---|
![]() Ulvelav (Østerrike) | |||
Nomenklatur | |||
Letharia vulpina (L.) Hue | |||
Populærnavn | |||
ulvelav[1] | |||
Hører til | |||
Familie: Parmeliaceae Orden: Lecanorales, Klasse: Lecanoromycetes, Avdeling: Sekksporesopp (Ascomycota) | |||
Miljøvern | |||
Norsk rødliste: | |||
![]() NT — Nær truet |
Ulvelav (Letharia vulpina) er en busklav i familien Parmeliaceae som i Norge finnes hovedsakelig i indre strøk av Østlandet. Ulvelav vokser på gammel furugadd og greiner på eldgammel krokfuru i høyereliggende, lysåpen og kontinental furuskog. Den kan også vokse på gammel bjørk, vindskier, tak og gjerdestolper i områder med større overskuddspopulasjoner.[2] Den utpreger seg med sin klare svovelgule farge. Ulvelav er giftig (inneholder vulpinsyre) og har i tidligere tider vært brukt som gift i ulveåte, derav navnet.
Utbredelse
En av Europas største kjente forekomster av arten ulvelav finnes i fjellbygda Skjåk i Gudbrandsdalen.[3]
Arten tilhører et østlig "taigaelement" i lavfloraen, og er i hovedsak kjent fra Østlandet med spredte forekomster i indre deler av Møre og Romsdal og Trøndelag. Det Fennoskandiske kjerneområdet omfatter nordre deler av Østlandet og tilstøtende områder i Sverige.
I Sverige er arten rødlistet som nær truet. I Finland er arten utryddet. Arten er ellers utbredt i tempererte deler av Europa, Asia og Nord-Amerika.
Ulvelav er en karismatisk lav som er lett å kjenne, så utbredelsen er godt kjent. Den er stedvis ganske vanlig, men spredt utbredt og mangler i store områder hvor den naturlig hører til. Dette skyldes trolig historisk tilbakegang på grunn av gjennomhogster for lang tid tilbake (mer enn 3 generasjoner). Store populasjoner finnes i dag i Femundsmarka nasjonalpark og Honnsrøve naturreservat i Skjåk. I dette reservatet finnes arten på om lag 60 000-80 000 bjørketrær, og 5 000-10 000 furutrær.[2]
Rødlistevurdering
Skogbruk og vedhogst ifm. med hytte- og friluftsliv i naturskogsområder bidrar til reduksjon i substrattilgang og utgjør negative påvirkningsfaktorer også i dag. Skogbruket er imidlertid oppmerksom på arten, og den tåler mye lyseksponering i forbindelse med hogst. Svak rekruttering av egnet, eldet substrat begrenser populasjonen i nåtid og fremtid.
Vurdering og begrunnelse for kategori: Ulvelav er vurdert som nær truet grunnet reduksjon i populasjonsstørrelse (A2-4). Selv om mye av artens tilbakegang trolig er historisk, er det rimelig å anta at begrenset rekruttering av egnet, eldet substrat har bidratt og bidrar til en langsom, men stadig nedgang. Populasjonsreduksjonen er estimert til mellom 10 og 20% med en mest trolig verdi estimert til 15% for de siste 100 årene (3 generasjoner). Dette gir en beregnet reduksjon i populasjonsstørrelse på 17%. Populasjonstrenden forventes å være tilsvarende for pågående og fremtidige 100 år. Den beregnete populasjonsreduksjonen er over terskelverdien for kategori etter kriteriene A2-A4 (>15%).
Konklusjon: Ulvelav er vurdert i 2021 som nær truet grunnet reduksjon i populasjonsstørrelse.[2]
Referanser
- ^ «Artsdatabankens artsopplysninger». Artsdatabanken. 20. februar 2022. Besøkt 20. februar 2022.
- ^ a b c d Haugan R, Holien H, Hovind AA, Ihlen PG og Timdal E (24. november 2021). «Laver. Vurdering av ulvelav Letharia vulpina som VU→NT for Norge»
. Norsk rødliste for arter 2021. Artsdatabanken. Besøkt 30. mars 2023.
- ^ Honnsrøve - Naturdirektoratet. Lest 10. mai 2016
Eksterne lenker
(en) Ulvelav i Encyclopedia of Life
- (en) Ulvelav i Global Biodiversity Information Facility
- (no) Ulvelav hos Artsdatabanken
- (sv) Ulvelav hos Dyntaxa
- (en) Ulvelav hos Index Fungorum
- (en) Ulvelav hos ITIS
- (en) Ulvelav hos MycoBank
- (en) Ulvelav hos NCBI
- (en) Ulvelav hos Tropicos
- (en) Kategori:Letharia vulpina – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
- (en) Letharia vulpina – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons