Stinson Detroiter
Stinson Detroiter | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Informasjon | |||
Rolle | Passasjerfly | ||
Produsent | Stinson Aircraft Co. | ||
Designet av | Edward A. Stinson | ||
Første flyvning | 1926 | ||
Status | Pensjonert | ||
Brukt av | Braniff Air Lines Northwest Airways | ||
Antall produsert | 100 | ||
Enhetspris | 12 500-18 000 USD |
Stinson Detroiter var en seks-seters passasjerfly konstruert og bygget av Stinson Aircraft Company, senere Stinson Aircraft Corporation. To forskjellige konstruksjoner brukte Detroiter navnet, en dobbeldekker og et enkeltfekker.
Utvikling
Den første fra det Detroit baserte Stinson Fly Syndicate var Stinson SB-1 Detroiter, en fire-seters dobbeltdekker med nyheter som for eksempel oppvarmet cabin, individuelle hjulbremser og selvstarter. Den hadde en 220 Hk Wright Whitlwind motor.[1] Dette flyet ble snart utviklet til en seks-seters Stinson SM-1D Detroiter med en avstivet vinge, en enkeltdekker som fløy første gang 25. januar 1926. Flyet ble snart en suksess og det gjorde at Stinson fikk 150 000 dollar i offentlig subsidier for å etablere Stinson Aircraft Corporation på 4. mai 1926.
Sytti-fem med Wright J-5 ble bygget, etterfulgt av 30 med Wright J-6 motorer. Fra 1928 ble SM-1 brukt i ruter operert av Paul Braniff eier av Braniff Air Lines, Northwest Airlines og Wien Air Alaska.[2]
I 1930 nådde en SM-1FS med et mannskap på tre Bermuda fra New York City, det første flyet som noensinne kom til øyene. Sjøflyet ble landet på kvelden, cirka 60 miles nord for Bermuda p.g.a. mørket, og også etter å ha gått tom for drivstoff. Etter å ha fått et par kanner med bensin fra marinen, kunne flyet fly inn til havnen i Bermuda. En vinge ble skadet, sendt tilbake til New York.[3]
I 1928 utviklet Stinson mindre SM-2 Junior modell for å appellere til private eiere.
Varianter
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/09/Stinson_SB-1_Detroiter_biplane_%28first_version%29_2.jpg/250px-Stinson_SB-1_Detroiter_biplane_%28first_version%29_2.jpg)
- China National Aviation Corporation, Kina Airways Federal, og Shanghai-Chengtu Airways (1920-30-årene)[4]
Peru
- Peruanske Air Force
Usa
- Braniff Air Lines
- Wien Air Alaska
- Nordvest Airways
- Honduras
- Tre fly av denne modellen ble kjøpt av Honduras til landets flyvåpen (1933)
Spesifikasjoner (SM-1)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b9/Stinson_SM-1_3-view_L%27A%C3%A9rophile_September%2C1927.png/250px-Stinson_SM-1_3-view_L%27A%C3%A9rophile_September%2C1927.png)
Tekniske data[5] | |
---|---|
Mannskap | 1 |
Lengde | 10,01 m |
Vingespenn | 13,97 m |
Vingeareal | 27,13 m² |
Vekt (uten last) | 894 kg |
Vekt (maksimalt) | 1 580 kg |
Motor | 1 × Wright Whirlwind J-5A (1 × 165 kW) |
Ytelser | |
Maksimal hastighet | 196 km/t |
Marsjfart | 169 km/t |
Klatrefart | 3,8 m/s |
Rekkevidde | 1 125 km |
Marsjhøyde | 4 270 m |
Passasjerer | 5 |
Litteratur
- Davies,,R.E.G.: Airlines of the United States since 1914. Utgiver: Smithsonian Institution Press, ISBN 1-888962-08-9 (1998)
- Taylor, Michael J. H.: Jane's Encyclopedia of Aviation. Utgiver: Editions, London (1998)
- The Illustrated Encyclopedia of Aircraft. Utgiver:Orbis Publishing
- Simpson, R.W.: Airlife's General Aviation. Utgiver: Airlife Publishing, England, ISBN 1-85310-194-X (1991)