Euphrosyne Parepa-Rosa
Euphrosyne Parepa-Rosa | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | Euphrosyne Parepa de Boyesku 7. mai 1836[1][2][3][4] ![]() Edinburgh[5][4] | ||
Død | 21. jan. 1874[1][2][6][4]![]() London[4] | ||
Beskjeftigelse | Operasanger ![]() | ||
Ektefelle | Carl Rosa (1867–ukjent)[7][4] | ||
Nasjonalitet | Det forente kongerike Storbritannia og Irland | ||
Gravlagt | Highgate gravlund | ||
Utmerkelser | Royal Philharmonic Societys gullmedalje (1872) | ||
Euphrosyne Parepa-Rosa på Commons |
Euphrosyne Parepa-Rosa (født 7. mai 1836 i Edinburgh i Skottland i Storbritannia, død 21. januar 1874 i London) var en britisk operasanger (sopran) som etablerte Carl Rosa Opera Company sammen med sin andre ektemann Carl Rosa. Hennes prestasjoner var anerkjent av Philharmonic Society of London (nå the Royal Philharmonic Society) med den sjeldne tildeling av dets gullmedalje i 1872.[8]
Liv og virke
Bakgrunn
Parepa ble født i Edinburgh. Moren var sopranen Elisabeth Seguin (søster av bassangeren Arthur Edward Seguin) og faren den vallak-rumenske bojaren Demetrius Parepa, baron Georgiades de Boyescu av București.[9]
Faren døde da Parepa var spedbarn, og etterlot sin unge mor i fattigdom.[10] Parepas mor gikk til scenen for å forsørge barnet og seg selv, og underviste unge jenter i sang.[11]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/45/Parepa-Rosa%2C_Euphrosyne%2C_1836-1874.jpg/250px-Parepa-Rosa%2C_Euphrosyne%2C_1836-1874.jpg)
Karriere
Parepas operadebut kom da hun var 16 år gammel på Malta som Amina i La Sonnambula. Dette ble etterfulgt av engasjementer i Napoli, Genova, Roma, Firenze, Madrid og Lisboa. Hun sang på Lyceum Theatre i London i 1857 sesongen (året etter Royal Opera House i Covent Garden brant), og mellom 1859 og 1865 fremstod hun i operaoppsetninger både i Covent Garden og Her Majesty's Theatre. I løpet av denne tiden hadde hun deltatt i to operapremierer med tittelrollen i Alfred Mellons Victorine 19. desember 1859, og rollen som Mabel i George Alexander Macfarrens opera Helvellyn 5. november 1864.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7b/Parepasculpture.jpg/250px-Parepasculpture.jpg)
Hun sang med Charles Santley ved åpningen av Oxford Music Hall i 1861. Hun var også en vellykket oratorio- og konsertsolist. Det var en konstant etterspørsel etter henne i Storbritannia, og hun var engasjert i det 19. århundres britiske musikkvekkelse hva gjaldt komposisjoner særlig av Georg Friedrich Händel.[trenger referanse]
Hennes første ektemann, kaptein H. de Wolfe Carvelle, døde i 1865, seksten måneder etter bryllupet.
I 1866 dukket hun opp på Royal Philharmonic Society i Robert Schumanns Paradise and The Peri.[12] Hun turnerte i USA med britisk-amerikanske kornettisten og komponisten Jules Levy og den tysk-britiske fiolinisten og dirigenten Carl Rosa, som hun giftet seg med i New York City i februar 1867.
Sammen etablerte de Parepa-Rosa English Opera Company som ble populært og som introduserte opera til steder i Amerika som aldri hadde opplevd en opera.[trenger referanse] De etablerte French Theatre på Fourteenth Street i New York i september 1869 med en fremførelse av Bales er opera The Puritan's Daughter, med Parepa i tittelrollen. Den påfølgende turneen i øststatene og midtvesten i USA hadde et repertoar som spente fra The Bohemian Girl og Maritana til Webers Der Freischütz and Oberon.[13]
I 1870 var Parepa-Rosa Opera Company tilbake i Storbritannia og fremførte dessuten italiensk opera i Kairo i Egypt, etterfulgt av en vellykket turné tilbake i Nord-Amerika i 1871-71. I 1872 vendte de igjen tilbake til Storbritannia. I september 1873 ble selskapets navn endret til Carl Rosa's English Opera, idet Parepa var blitt gravid.
Død
Parepa-Rosa døde i barsel av sykdom i London i januar den 21. januar i 1874, 37 år gammel, mens hun forberedte seg på å synge «Elsa» i en produksjon av den engelske versjon av Richard Wagners Lohengrin som del av ektemannens planlagte sesong på Theatre Royal Drury Lane. Etter hennes død kansellerte Rosa sesongen.[9][14] Hun ble begravet på Highgate cemetery i London.[15]
Carl Rosa opprettet Parepa-Rosas stipend ved Royal Academy of Music til hennes minne.
Referanser
- ^ a b Social Networks and Archival Context, «Euphrosyne Parepa-Rosa», SNAC Ark-ID w6m62fhb[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b FemBio-Datenbank, FemBio-ID 21476, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ Parepa-Rosa, Euphrosyne Parepa de Boyesku (DNB00), «... born at Edinburgh on 7 May 1836 ...»[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b c d e MSR / Parepa-Roza[Hentet fra Wikidata]
- ^ Parepa-Rosa, Euphrosyne Parepa de Boyesku (DNB00)[Hentet fra Wikidata]
- ^ Parepa-Rosa, Euphrosyne Parepa de Boyesku (DNB00), «... But before the performance took place she died at 10 Warwick Crescent, Maida Vale, on 21 Jan. 1874.»[Hentet fra Wikidata]
- ^ MSR / Roza, Karlo[Hentet fra Wikidata]
- ^ RPS Gold Medal Recipients Since 1870, Royal Philharmonic Society, arkivert fra originalen on 9. mai 2012, https://web.archive.org/web/20120509113938/http://www.royalphilharmonicsociety.org.uk/awards/gold_medal/goldmedalrecipients/, besøkt 30. januar 2012 «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 9. mai 2012. Besøkt 13. mars 2017.
- ^ a b "Madame Parepa-Rosa", Illustrated London News, 7. februar 1874, s. 129
- ^ Euphrosyne Parepa Rosa - Singer, History's Women, http://www.historyswomen.com/thearts/EuphrosyneParepaRosa.htm, besøkt 30. januar 2012
- ^ Obituary: Euphrosyne Parepa-Rosa, New York Times, 23. Jjnuar 1874, https://query.nytimes.com/gst/abstract.html?res=9C07EFDB173BEF34BC4B51DFB766838F669FDE, besøkt 30. januar 2012
- ^ R. Elkin, Royal Philharmonic, p. 63 (Ryder, London 1946).
- ^ The Carl Rosa Opera Company: American and British History, Carl Rosa Company Ltd, arkivert fra originalen on 2012-02-08, https://web.archive.org/web/20120208152042/http://www.carlrosaopera.co.uk/history/uk-ushistory.asp, besøkt 30. januar 2012
- ^ Obituary: "Madame Parepa Rosa", The Times, 23. januar 1874, s. 10
- ^ Legge, R. H., revised by J. Gilliland. "Rosa, Euphrosyne Parepa (née Euphrosyne Parepa de Boyesku or Boyescu)", Oxford Dictionary of National Biography, 23. september 2004, lest 22. mai 2018
Litteratur
- Rosenthal, Harold (1980). Sadie, Stanley, red. The New Grove Dictionary of Music and Musicians. Macmillan Publishers Ltd., London. ISBN 1-56159-174-2.
- King, William C. (1900). Woman; Her Position, Influence, and Achievement Throughout the Civilized World. The King-Richardson co., London. s. 411. (available online here)