Elfenbenskystens visepresident
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/95/Coat_of_arms_of_Ivory_Coast.svg/250px-Coat_of_arms_of_Ivory_Coast.svg.png)
Tiémoko Meyliet Koné
siden 19. april 2022
embetsholder
Republikken Elfenbenskystens visepresident (fransk: Vice président de la République de Côte d'Ivoire ) er det nest høyeste politiske embetet i landet etter presidenten. Det ble første gang innstiftet gjennom en endring av 1960-forfatningen i oktober 1980,[1] men ble avskaffet i 1985.[trenger referanse] Embetet ble innstiftet på nytt etter at den nye forfatningen trådte i kraft den 8. november 2016.[2]
Valg og betingelser
Republikkens visepresident ble opprinnelig – sammen med presidenten – valgt for fem år gjennom direkte universell stemmerett. Han/hun kunne bli gjenvalgt kun én gang.[2]
Ifølge en revisjon av forfatningen av 2016, som ble kunngjort av Ouattara før presidentvalget i 2020, blir visepresidenten utnevnt av presidenten med Parlamentets samtykke. Det består av de to kamrene: Nasjonalforsamlingen og Senatet.
Kandidaten til embetet som president må ifølge artikkel 55 i forfatningen være i besittelse av sine sivile og politiske rettigheter. Vedkommende må være minst 35 år og utelukkende være av ivoriansk nasjonalitet. Moren eller faren må være av ivoriansk opprinnelse. Det fremgår av artikkel 78 i forfatningen av 2016 at de samme vilkårene gjelder for kandidaten til visepresidentembetet.[2]
Funksjoner
Visepresidenten handler etter fullmakt fra republikkens president.[2]
Visepresidenten erstatter republikkens president når sistnevnte befinner seg i utlandet. I slike tilfeller kan republikkens president utstede et dekret som gir visepresidenten fullmakt til å lede Ministerrådet (regjeringen); dekretet skal i så fall spesifikt angi hvor langt denne fullmakten strekker seg.[2]
Dersom republikkens president dør, fratrer eller blir helt ute av stand til å skjøtte presidentembetet, tar visepresidenten over som republikkens president.[2] Han/hun kan imidlertid ikke utføre slike oppgaver som er beskrevet i forfatningens artikler 70, 75 § 1 og 177. Den nye presidenten har imidlertid ikke adgang til å utnevne en ny visepresident for den gjenværende del av presidentperioden; dette følger av artikkel 180 annet ledd i forfatningen av 2016.
Dersom republikkens visepresident dør, fratrer eller er blir helt ute av stand til å skjøtte embetet som visepresident, utnevner republikkens president en ny visepresident etter at Det konstitusjonelle råd (Conseil constitutionnel) har stadfestet at den nye kandidaten oppfyller vilkårene for å bli visepresident.[2]
Dersom republikkens visepresident dør, fratrer eller blir helt ute av stand til å skjøtte embetet etter å ha tatt over som president, trer statsministeren ifølge artikkel 180 tredje ledd i forfatningen av 2016 inn som president for det gjenværende av presidentperioden.
Liste
Parti démocratique de Côte d'Ivoire-Rassemblement démocratique africain (PDCI-RDA)[3] Uavhengig
Bilde | Navn (født–død) | Embetstid | Parti | President | Ref. | |
---|---|---|---|---|---|---|
![]() | Daniel Kablan Duncan (1943–) | 16. januar 2017–8. juli 2020 | PDCI-RDA | Outtara | [4][5][6] | |
![]() | Embetet ubesatt | 8. juli 2020–19. april 2022 | ||||
![]() | Tiémoko Meyliet Koné (1949–) | 19. april 2022– | Uavhengig | [7] |
Referanser
- ^ The Europa Year Book A World Survey Volume II. London: Europa Publications Limited. 1982. s. 616. Besøkt 24. juli 2020.
- ^ a b c d e f g «Constitution de 2016». Présidence de la République de Côte d'Ivoire. Besøkt 24. juli 2020.
- ^ «Site Officiel du PDCI RDA» (fransk). Besøkt 30. juli 2020.
- ^ Bavier, Joe (10. januar 2017). «Ivory Coast's Ouattara names close ally as new vice-president». London. Reuters. Besøkt 24. juli 2020.
- ^ «Ivory Coast VP Duncan sworn in». News24. 16. januar 2017. Besøkt 24. juli 2020.
- ^ «Ivory Coast vice president quits, days after PM's death». London. Reuters. 13. juli 2020. Besøkt 24. juli 2020.
- ^ «Nomination: Tiémoko Meyliet Koné new Vice President of Côte d’Ivoire». ANA. 22. april 2022. Arkivert fra originalen 23. april 2022. Besøkt 4. juni 2022.