Coldplay
Coldplay | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Opphav | London, Storbritannia (1997) | ||
Sjanger | Alternativ rock,[1] poprock,[2] popmusikk,[3] post-britpop[4] | ||
Aktive år | 1997– | ||
Plateselskap | Capitol Records, Atlantic Records, Parlophone, Fierce Panda Records | ||
Nettsted | https://www.coldplay.com/ | ||
IMDb | IMDb | ||
Medlemmer | |||
Chris Martin, Jonny Buckland, Guy Berryman, Will Champion, Phil Harvey | |||
Notable verk | |||
Viva la Vida, Paradise, Yellow, The Scientist, Fix You, A Sky Full of Stars, Hymn for the Weekend, My Universe, Clocks, Adventure of a Lifetime, Something Just Like This, Orphans | |||
Logo | |||
![]() | |||
Coldplay på Commons |
Coldplay er et britisk band, dannet i London, England, i 1996. Gruppen består av vokalist/pianist/gitarist Chris Martin, sologitarist Jonny Buckland, bassist Guy Berryman og trommeslager/multiinstrumentalist Will Champion. Coldplay har solgt over 40 millioner plater på verdensbasis[5] og er kjent for hitlåter som «Yellow», «The Scientist», «Clocks», «Speed of Sound», «Fix You», «Viva La Vida» , «Paradise» og «Adventure of a Lifetime».
Coldplays gjennombrudd kom med singelen «Yellow» fra debutalbumet Parachutes i år 2000, og albumet ble nominert til Mercury Prize. Oppfølgeren, A Rush of Blood to the Head, kom i 2002 og ble en stor suksess. Albumet vant diverse priser, blant annet NME sin pris for årets album. Bandets neste utgivelse, X&Y, ble utgitt tre år senere, til omtrent samme respons som forløperen. Coldplays fjerde album, Viva la Vida or Death and All His Friends, fra 2008 ble produsert av Brian Eno, fikk særdeles god kritikk og ble nominert til flere Grammy-priser.[6] Bandets femte album, Mylo Xyloto, ble utgitt 24. oktober 2011. Det sjette albumet, Ghost Stories, ble gitt ut 16. mai 2014, mens det syvende albumet i rekken, A Head Full of Dreams, ble lansert 4. desember 2015. 22. november 2019 kom Coldplay med sitt åttende studioalbum; Everyday Life, et mer organisk og eksperimentelt album enn det foregående. Everyday Life består av to deler; «Sunset» og «Sunrise», der den første delen, ifølge Chris Martin selv, tar opp problemer i verden eller enkeltpersoners liv, mens den andre delen er en slags «guide» til hvordan man kan møte disse utfordringene.[trenger referanse]
Historie
Dannelse og tidlig karriere (1996-1999)
Medlemmene i bandet møttes først på University College London i september 1996. Chris Martin og Jon Buckland var de første medlemmene i bandet da de møttes i starten av skoleåret. De brukte resten av året til å planlegge et band. En stund vurderte Martin å forme et *NSYNC-inspirert boyband som skulle kalles «Pectoralz». Etter hvert ble Guy Berryman med, og 8. januar 1998 ble bandet komplett da Will Champion tok jobben som trommeslager. Multitalentet Champion kunne spille både piano, gitar og bass, og han lærte raskt å spille trommer, til tross for at han aldri hadde spilt instrumentet før.
I 1998 spilte Coldplay stort sett små konserter for lokale arrangører. Fordi han ville ha større grad av «kreativ frihet», rekrutterte imidlertid Martin sin barndoms- og studentvenn Phil Harvey til å være manager. Harvey hjalp til med å samle inn penger slik at gruppen kunne spille inn en demo. 18. mai 1998 utkom 500 eksemplarer av Safety EP. Mesteparten av EP-ene ble gitt til plateselskaper og venner. Kun 50 eksemplarer var igjen for offentlig salg. I desember signerte Coldplay en kontrakt med plateselskapet Fierce Panda etter at grunnleggeren Simon Williams hadde sett bandets konsert den kvelden. Resultatet var EP-en Brothers And Sisters, som ble spilt inn i løpet av kun fire dager i februar 1999. EP-en ble utgitt i april, og kun 2500 eksemplarer ble trykket. Ryktet deres spredte seg likevel sakte, men sikkert i England, hjulpet av regelmessig avspilling på radiokanalen BBC.
Da de var ferdige med sine siste eksamener, skiftet Coldplay plateselskap og inngikk en kontrakt om fem album med Parlophone våren 1999. Etter å ha vist seg frem for første gang på Glastonbury-festivalen, gikk bandet i studio for å spille inn en tredje EP kalt The Blue Room. EP-en ble utgitt i oktober i 5 000 eksemplarer. Innspillingssesjonene for The Blue Room var kaotiske. Martin bestemte seg for å kaste Champion ut av bandet, men ombestemte seg senere og tok ham inn i varmen igjen. Martins dårlige samvittighet gjorde at han – trass i at han selv hevder å være avholds fra både alkohol og tobakk – dro på drikkelag. Etter hvert ble bandmedlemmene mer samstemte og laget et nytt sett med regler for å holde gruppen sammen. Bandet erklærte en én-for-alle/alle-for-én-plan. Coldplay var et demokrati, og inntektene skulle deles likt, slik som i bandene U2 og R.E.M. Bandet skulle sparke alle som brukte kokain. I senere år har Martin spøkt om bandets rene image ved å si at «Dette [å spille musikk] er bedre enn å ta kokain fra en hores rygg! Noe vi ikke gjør!»[7]
Parachutes (1999–2001)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/af/Chris_Martin.jpg/250px-Chris_Martin.jpg)
I november 1999 fokuserte Coldplay på sitt debutalbum. Bandet brukte nyåret til å gjøre ferdig sangene «Yellow» og «Everything's Not Lost». De spilte også på NME Carling Premier Tour, som gav nye og fremadstormende band muligheten til å vise seg frem. Etter å ha utgitt tre EP-er uten en eneste hit, fikk de sin første topp 40-singel med «Shiver», som ble utgitt i mars 2000. Singelen kom på en 35.-plass på hitlistene, og ga bandet deres første fjernsynsavspilling, på MTV.
Juni 2000 var et høydepunkt i Coldplays karriere. Bandet dro på sin første turné, som inkluderte en vellykket retur til Glastonbury. Enda viktigere var det at bandet gav ut gjennombruddssingelen «Yellow». Låten gikk nesten til topps på hitlistene, med en 4.-plass på de engelske hitlistene. Dette gjorde bandet offentlig kjent.
Coldplay utga sitt første album, Parachutes, i juli 2000. «Yellow» og «Trouble» ble regelmessig spilt på radio på begge sidene av Atlanterhavet. Parlophone forutså opprinnelig et salg på 40 000 eksemplarer, men ved jul hadde 1,6 millioner eksemplarer blitt solgt i England alene. Parachutes ble nominert til Mercury Music Prize i september 2000.
Etter å ha oppnådd suksess i Europa satte bandet kursen for Nord-Amerika. Parachutes ble utgitt i november 2000. Bandet dro ut på en klubbturné i De forente stater tidlig i 2001, i tillegg til at de var gjester hos Saturday Night Live, Late Night with Conan O'Brien og The Late Show with David Letterman. Parachutes var en beskjeden suksess og ble gitt gullalbum-status i De forente stater. Albumet vant Grammyprisen for beste alternative musikkalbum på Grammyprisutdelingen i 2002.
Viva La Vida or Death and All His Friends (2008-nåtid)
Coldplays studioalbum Viva la Vida or Death And All His Friends[8] er produsert av Brian Eno og Markus Dravs.[8] Coldplay la sangen «Violet Hill» ut på hjemmesiden sin tirsdag 29. april 2008 klokken 12:15 GMT.[9] Sangen har vært tilgjengelig én uke etter utgivelse, for gratis nedlasting.[9] Albumet ble lansert 12. juni 2008 i Storbritannia og 17. juni 2008 i USA.[10] Det ble lagt ut for salg i Norge 13. juni 2008.
Singelen «Viva La Vida» fra albumet fikk svært mye radiotid i løpet av 2008 og ble en av de mest spilte sangene på radio det året.[trenger referanse]
Musikkstil
Coldplays tidlige materiale, som vanligvis blir karakterisert som alternativ rock eller post-britpop, hadde mye til felles med musikken til artister som Radiohead, Oasis, Jeff Buckley og Travis. Andre inspirasjonskilder var U2, a-ha, R.E.M., The Smiths, Sparklehorse, The Stone Roses, Tom Waits, The Flaming Lips, Neil Young, Echo and the Bunnymen og senere Johnny Cash og Kraftwerk. På senere album, som Mylo Xyloto (2011), og enda tydeligere på Ghost Stories (2014), har bandet orientert seg mer mot elektronisk musikk.
Politisk engasjement
Fra utgivelsen av A Rush of Blood to the Head har Coldplay også hatt et sterkt sosialt og politisk engasjement. De har vært ambassadører for så vel Oxfam som Make Trade Fair og Amnesty International. Gruppen har også spilt på forskjellige veldedighetsprosjekter, deriblant Band Aid 20 og Teenage Cancer Trust.[11] Chris Martin snakket imot Irak-krigen i 2003 og gikk ut offentlig og gav sin støtte til den demokratiske presidentkandidaten John Kerry i valgkampen i 2004. Bassisten Guy Berryman sier det følgende om bandets politiske engasjement:
- «Du kan gjøre folk oppmerksom på saker. Det er ikke veldig mye innsats som kreves av oss, men hvis det hjelper, da gjør vi det.»[12]
Selv om de etter hvert har oppnådd stor suksess og popularitet, har bandet fortsatt å være svært forsiktige med å tillate bruk av musikken sin til reklameformål. I en reklame/introduksjonsfilm til nye MacBook fra Apple blir likevel sangen Life In Technicolor brukt. Dette har skapt sterke reaksjoner blant tilhengere av Coldplay.
Diskografi
Studioalbum
- Parachutes (2000)
- A Rush of Blood to the Head (2002)
- X&Y (2005)
- Viva la Vida or Death And All His Friends (2008)
- Mylo Xyloto (2011)
- Ghost Stories (2014)
- A Head Full of Dreams (2015)
- Everyday Life (2019)
- Music of the Spheres (2021)
- Moon Music (2024)
Referanser
- ^ https://www.billboard.com/music/music-news/coldplay-music-of-the-spheres-stream-9645104/.
- ^ https://www.spin.com/2016/05/coldplay-up-and-up-music-video-a-head-full-of-dreams-watch/.
- ^ https://www.nytimes.com/2014/05/07/arts/music/coldplay-unveils-new-songs-at-the-beacon-theater.html.
- ^ https://pitchfork.com/reviews/albums/13074-leftrightleftrightleft/.
- ^ "Coldplay, singer Chris Martin hot to make fans happy". USA Today (2008-06-11) Besøkt 2008-07-02.
- ^ "Nominations for the 51st Grammy Awards". USA Today (2008-12-03). Besøkt 2008-08-12.
- ^ Simpson, Dave (16. april 2003). «Coldplay, Arena, Manchester». The Guardian (engelsk). ISSN 0261-3077.
- ^ a b «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 20. april 2008. Besøkt 3. mai 2008.
- ^ a b http://www.coldplay.com/song.html
- ^ Serpick, Evan (18. mars 2008). «Rolling Stone Exclusive: Coldplay’s New Album Title Revealed». Rolling Stone (engelsk).
- ^ «indielondon.co.uk - music - Coldplay, TCT Royal Albert Hall charity gig, review 2003». www.indielondon.co.uk.
- ^ «Arkivert kopi». Arkivert fra originalen 8. mars 2005. Besøkt 6. mai 2005.
Eksterne lenker
- (en) Offisielt nettsted
- (en) Coldplay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
- (en) Coldplay – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
- (en) Coldplay på Internet Movie Database
- (en) Coldplay hos Rotten Tomatoes
- (en) Coldplay på Apple Music
- (en) Coldplay på Discogs
- (en) Coldplay på MusicBrainz
- (en) Coldplay på SoundCloud
- (en) Coldplay på Spotify
- (en) Coldplay på Songkick
- (en) Coldplay på Last.fm
- (en) Coldplay på Genius — sangtekster
- (en) Coldplay på AllMusic
- Coldplay på Facebook
- Coldplay på Instagram
- Coldplay på LiveJournal
- Coldplay på Myspace
- Coldplay på TikTok
- Coldplay på Tumblr
- Coldplay på YouTube
- Coldplay på YouTube
- Nettsted for Coldplay-fans
- Coldplay på YouTube
- v
- d
- r
Relaterte personer: Phil Harvey · Ken Nelson · Brian Eno
- Safety
- The Blue Room
- Sparks
- Trouble - Norwegian Live EP
- Prospekt's March
- The Singles 1999–2006
- Live 2003
- «Brothers & Sisters»
- «Shiver»
- «Yellow»
- «Trouble»
- «Don't Panic»
- «In My Place»
- «The Scientist»
- «Clocks»
- «God Put a Smile upon Your Face»
- «2000 Miles»
- «Speed of Sound»
- «Fix You»
- «Talk»
- «The Hardest Part»
- «What If»
- «White Shadows»
- «Violet Hill»
- «Viva la Vida»
- «Lost!»
- «Lovers in Japan»
- «Lhuna»
- «Life in Technicolor II»
- «Ode to Deodorant/Brothers + Sisters»
- Mince Spies
- Remixes
- U.S. Club Tour
- A Rush of Blood to the Head Tour
- Twisted Logic Tour
- Latin America Tour
- Viva la Vida Tour
- Diskografi
- EMI
- Parlophone
- Make Trade Fair
- (Product) Red
- «All Good Things (Come to an End)»
- «Beach Chair»
- «Gravity»
- «Homecoming»