Venczel József
Venczel József | |
![]() | |
Korunk, 1972/4 | |
Született | 1913. november 4. Csíkszereda |
Elhunyt | 1972. március 16. (58 évesen) Kolozsvár |
Állampolgársága | román |
Foglalkozása | társadalomkutató, egyetemi tanár, közíró |
Sírhelye | Házsongárdi temető |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Venczel József témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Venczel József (Csíkszereda, 1913. november 4. – Kolozsvár, 1972. március 16.) társadalomkutató, egyetemi tanár, közíró. Írói álneve: Várdotfalvi. Meghatározó személyisége volt a két világháború közti erdélyi magyar szociológiának, az erdélyi földkérdéssel, demográfiával, a szociológia módszertanával foglalkozott.
Életpályája
Középiskolai tanulmányait szülővárosában végezte a Római Katolikus Főgimnáziumban, ahol édesapja matematika-fizika szakos tanár volt. Itt érettségizett 1930-ban. A kortársak és a gimnázium évkönyveinek tanúsága szerint kimagaslóan tehetséges diák volt, 1930 őszén megnyerte az Erdélyi Helikon irodalmi nagydíját, 1930-1933 között a kolozsvári Lyceumi könyvtárban vállalt munkát, majd jogot tanult Kolozsváron az I. Ferdinánd Tudományegyetem jogi karán. Már egyetemi évei alatt kibontakozott sokirányú tudományos érdeklődése. 1936-1939 között megszerezte a jogi doktorátust.
1933 és 1940 között a György Lajos és Márton Áron által alapított Erdélyi Iskola című folyóirat szerkesztője, rovatvezetője. Az 1935-ben alapított Hitel egyik alapító szerkesztője volt. A folyóirat megszűnése után 1936-ban Venczel ugyanezzel a címmel indított új folyóiratot, amelyben 1944-ig sorra jelentek meg az erdélyi magyarság önismeretét szolgáló írásai. 1937-ben részt vett az erdélyi magyar értelmiség Vásárhelyi Találkozójának megszervezésében.
1938-1945 között vezette az Erdélyi Magyar Gazdasági Egyesület (EMGE) statisztikai ügyosztályát. 1940 őszétől a Teleki Pál Intézet keretében működő Erdélyi Tudományos Intézet (ETI) tanára, 1941-től igazgatója volt 1946-ig. Egyetemi tanárként a Dés melletti Bálványosváralján létrehozott falukutató táborban előadásokat tartott, monografikus, nagyszabású tájkutatást szervezett.
Cikkei, tanulmányai 1945 előtt többek között a Jóbarát, Erdélyi Fiatalok, Erdélyi Tudósító, Erdélyi Iskola, Erdélyi Múzeum, Erdélyi Gazda, Hitel című folyóiratokban, időszaki kiadványokban jelentek meg. Szülőföldjéről írott tanulmánya, a Csíkszék természeti és társadalmi leírása Várdotfalvi álnéven jelent meg 1939-ben A nemes székely nemzet képe című háromkötetes monográfiában, amelyet Rugonfalvi Kiss István szerkesztett.
Részt vett a Bolyai Tudományegyetem megszervezésében, az egyetem jogi és közgazdasági karának statisztikai és szociológiai professzoraként dolgozott 1945–1947 között. 1947-ben letartóztatták, a pitești-i internáló táborba került, ahonnan egy év múlva szabadult, az egyetemi katedrára nem térhetett vissza, 1948–1950 között az Erdélyi Múzeum-Egyesület főlevéltárosa és tudományos kutatója volt. 1950 februárjában a kommunista hatalom újra letartóztatta, koholt vádak alapján tizenkét év börtönbüntetésre ítélték, ebből hat évet Márton Áron püspökkel egy cellában töltött. 1961. január 1-jén szabadult, megromlott egészséggel.
1969-ig kisipari szövetkezetekben dolgozott, kerámiát festett, kottákat másolt. 1969-től ismét dolgozhatott társadalomkutatóként, a Babeș–Bolyai Tudományegyetem filozófia és szociológia karán. Ebben az időszakban a Korunk hasábjain közölt tanulmányokat. 1971-ben súlyos betegsége miatt nyugdíjazták, de továbbra is teljes szellemi frissességgel dolgozott. Utolsó nagy munkája a Romániai magyar irodalmi lexikon szerkesztési módszerének kidolgozása, betegágyán fejezte be a lexikon repertóriumát. Korai halála 1972 tavaszán következett be, temetésén Márton Áron püspök búcsúztatta. A kolozsvári Házsongárdi temetőben nyugszik.
Munkásságának legfontosabb területei a gondolkodástörténet, nemzedéki kérdés, társadalomstatisztika-demográfia, társadalomkutatás, társadalom- és művelődéspolitika, nemzetiség- és magyarságkutatás. Alkotó módon fejlesztette tovább az ismert román szociológus, Dimitrie Gusti által kidolgozott empirikus falukutatási módszert. A két világháború közti Erdély jelentős tudományos és művelődési intézményeinek, kiadványainak létrehozása, működtetése fűződik nevéhez. Az erdélyi magyar társadalomtudomány egyik elméleti és gyakorlati megalapozója volt. Imreh István történészprofesszor így jellemezte:„...matematikai, statisztikai látásmódja és logikája révén eredeti, töretlen utakon járni szerető és tudó gondolkodó volt.”
Életében egyetlen kötete jelenhetett meg: Az erdélyi román földbirtokreform. Kolozsvár, 1942. Halála után nyolc évvel, 1980-ban Imreh István válogatásában jelent meg a Kriterion Könyvkiadónál Az önismeret útján című tanulmánykötet. 1988-ban Budapesten újabb válogatás látott napvilágot, Erdélyi föld – erdélyi társadalom címmel. Ezt a tanulmánykötetet, akárcsak az 1993-ban Székelyudvarhelyen megjelent A falumunka útján című kötetet Székely András Bertalan válogatta és szerkesztette. Ezáltal vált hozzáférhetővé Venczel József számos olyan publikációja, amely 1931 és 1945 között jelent meg különböző folyóiratokban.
Emlékezete
1993. november 4-6. között születésének nyolcvanadik évfordulóján emléknapokat szerveztek szülővárosában, Csíkszeredában, emléktáblát helyeztek el a Venczel család egykori házának helyén épült tömbház falán és a Márton Áron Gimnáziumban. Utcát is neveztek el róla. 1996-tól nevét viseli a Venczel József Erdészeti- és Faipari Iskolaközpont.
1993. okt. 29-én Csíkszereda testvérvárosában, Hevesen tudományos ülésszakon emlékeztek Venczel Józsefre. Az emlékülésen az Országos Széchényi Könyvtár által összeállított dokumentációs kiállítás nyílt, majd felavatták Vetró András szobrászművész Venczel József-domborművét és bemutatták a csíksomlyói misztériumjáték Venczel-féle feldolgozását,[1] amelyet a hevesi önkormányzat nyomtatásban is megjelentetett.[2]
2003-ban, születésének kilencvenedik évfordulója alkalmából kétnapos konferenciát szervezett az Erdélyi Múzeum-Egyesület Jog-, Közgazdaság- és Társadalomtudományi, valamint Bölcsészet-, Nyelv- és Történelemtudományi szakosztálya.[3]
2012-ben Magyar Örökség díjjal ismerték el társadalomkutatói munkásságát.[4]
2013 novemberében, születésének 100. évfordulója alkalmából Csíkszeredában emlékkonferenciát rendeztek tiszteletére a Magyar Tudomány Ünnepe rendezvénysorozat keretében .[5] Az ekkor elhangzott előadások szövegét később nyomtatott formában is kiadták.[6]
Művei (válogatás)
Kötetek, folyóiratokban megjelent cikkek, tanulmányok
- A falumunka és az erdélyi falumunka-mozgalom. Kolozsvár, 1935
- A magyar önismeret útja. Erdélyi Iskola. Kolozsvár, 1936-1937
- Öt Olt menti székely község népmozgalma. Hitel. Kolozsvár, 1937
- A székely népfelesleg. Hitel. Kolozsvár, 1937
- Csíkszék természeti történelmi és társadalmi leírása. A nemes székely nemzet képe. Szerk. Rugonfalvi Kiss István. Debrecen, 1939
- A falukutatás módszertanának vázlata. Kolozsvár, 1941
- Az erdélyi román földbirtokreform. Kolozsvár, 1942
Posztumusz kiadások
- Az önismeret útján. Tanulmányok az erdélyi társadalomkutatás köréből. Bevezető és jegyzetek: Imreh István. Bukarest, 1980
- Erdélyi föld – erdélyi társadalom. Válogatott írások. Székely András Bertalan bevezető tanulmányával. Budapest, 1988
- A falumunka útján. Válogatott írások. Válogatta, szerkesztette és a záró tanulmányt írta Székely András Bertalan. Székelyudvarhely – Budapest, 1993
- A falumunka útján. Válogatott írások. Bővített 2. kiadás. Székelyudvarhely, 2008
Jegyzetek
- ↑ [1]
- ↑ Venczel József: Misztériumjáték. Kiadó: Heves megye önkormányzata. Heves, 1993. (Ez a mű, amely a csíksomlyói passió /pontosabban a Fülöp Árpád-féle Csíksomlyói nagypénteki misztériumok/ átdolgozása, először az Erdélyi Iskola kiadásában jelent meg 1940-ben a "Népművelési füzetek" sorozat tagjaként.)
- ↑ Rostás-Péter Emese: Konferencia Venczel József születésének kilencvenedik évfordulóján. = Krónika (Kolozsvár), máj. 19.
- ↑ [2]
- ↑ [3]
- ↑ Magyari Tivadar/Veres Valér: Tanulmányok Venczel József munkásságáról - Az erdélyi magyar társadalomkutatás kezdetei. Kiadó: Nemzeti Kisebbségkutató Intézet, Budapest, 2014.
Források
- Imreh István: Venczel József öröksége. Venczel József: Az önismeret útján. Bukarest, 1980
- Jakab László: Venczel József és Márton Áron kapcsolata. A csíkszeredai Márton Áron Gimnázium emlékkönyve az 1993-94-es tanévről. Csíkszereda, 1994
- Székely András Bertalan: A falukutató Venczel József. A falumunka útján. Székelyudvarhely – Budapest, 1993
- Székely András Bertalan: Társadalomtudomány, politika és népszolgálat szintézise Venczel József munkásságában. Erdélyi föld – erdélyi társadalom. Budapest, 1988. Válogatott írások
- Venczel József életrajza. Összeállította Venczel Józsefné Boga Éva. Venczel József. A falumunka útján. Székelyudvarhely- Budapest, 1993
További információk
- Magyar életrajzi lexikon II. (L–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1969.
- Magyar néprajzi lexikon V. (Szé–Zs). Főszerk. Ortutay Gyula. Budapest: Akadémiai. 1982. ISBN 963-05-2443-0
- Udvardy Frigyes: A romániai magyar kisebbség történeti kronológiája 1990-2017
- A Venczel József iskolaközpont honlapja
- Székely András Bertalan: Venczel József Emlékezete. In: Honismeret 1988/6 (XVI. évf.) pp. 37-42. Archiválva 2022. szeptember 26-i dátummal a Wayback Machine-ben
- Magyari Tivadar: Tizenegy év börtön után Venczel József „megérte” saját utókorát. – Transindex.ro portál, 2013. december 07.
- Magyari Tivadar – Veres Valér: Tanulmányok Venczel József munkásságáról – Az erdélyi magyar társadalomkutatás kezdetei. Kiadó: Nemzeti Kisebbségkutató Intézet, Budapest, 2014
Kapcsolódó szócikkek
Erdély-portál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap