Tarapoto
Tarapoto | |||
![]() | |||
| |||
Ország | ![]() | ||
Megye | San Martín | ||
Tartomány | San Martín | ||
Körzet | Tarapoto | ||
Körzethívószám | 042 | ||
Népesség | |||
Teljes népesség | 240 453 fő (2020)[1] | ||
Tszf. magasság | 356 m | ||
Időzóna | PET (UTC-5) | ||
Elhelyezkedése | |||
![]() | |||
![]() | |||
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Tarapoto témájú médiaállományokat. |
Tarapoto a perui San Martín megye legnépesebb városa (de nem a székhelye). Amazónia perui részének egyik legfontosabb kereskedelmi és turisztikai központja. 2017-ben lakossága meghaladta a 180 000 főt.
Földrajz
A város Peru középpontjától északra, San Martín megye északi részén található, az Andok keleti oldalán, egy olyan medencében, amit kisebb magasságú hegyláncok fognak közre. A település északi és nyugati határában folyik a Cumbaza folyó.
Tarapoto fontos főutak kereszteződésében fekszik, emiatt jelentős kereskedelemmel rendelkezik. Utcahálózata nagyrészt szabályos, négyzetrácsos. Déli részén található a Guillermo del Castillo Paredes repülőtér.
Története
A település története azokig az időkig nyúlik vissza, amikor az inkák által üldözött csankák a közelben található mai Lamas területére települtek át, majd onnan élelmet keresve leereszkedtek a tarapotói völgybe. Ebben a völgyben akkor a vadászattal és halászattal foglalkozó kumbaszák éltek. A mai Suchiche park (Cabo Alberto Leveaú tér) területén ekkor egy kisebb tó, a Suchiche-tó terült el, az ennek környékén letelepülő lamasiak családjaihoz az idők múltával az inkák, a csankák többi csoportja és a pokrák leszármazottai csatlakoztak, így alakult ki a település.[2]
A spanyolok 1537-ben érkeztek meg a környékre, először Chachapoyas és Moyobamba térségébe, majd Alonso de Alvarado konkvisztádor testvére, Hernando egy Huamán nevű kacika segítségével leigázta Tarapoto vidékét is. Amikor Martín de la Riva y Herrera újabb őslakókat akart uralma alá hajtani, Tarapotót használta ezen hadjárat központjául (és ennek során került sor 1656-ben a közeli Lamas város megalapítására).[2]
A hódítás után megjelentek a ferences és jezsuita hittérítők, akiknek nem csak az indiánok katolikus hitre térítése volt a feladata, hanem erősíteniük kellett a spanyol jelenlétet Amazóniában, és figyelemmel kellett kísérniük a portugálok terjeszkedését is. 1769-ben a spanyol király arra utasította Manuel de Amat y Junyent perui alkirályt, hogy tiltsa ki területeiről a jezsuitákat, így azok Tarapotó térségéből is eltűntek, nem kicsit akadályozva ezzel a helyi kultúra fejlődését. A 19. század elejéig tartó gyarmati időkben Moyobamba, Lamas és kiváló fekvésének köszönhetően különösen Tarapoto a gyarmatosító törekvések fő támaszpontjául szolgált a térségben. Bár Tarapotóban már régóta éltek őslakók, a város hivatalos spanyol alapítására azonban csak 1782. augusztus 20-án került sor, amikor Baltasar Jaime Martínez Compañón trujillói püspök összegyűjtötte a térségben szétszóródott embereket, és plébániát is alapított számukra. A település ekkor a Santa Cruz de los Motilones de Tarapoto nevet kapta.[2]
Tarapoto ezután sokáig kistelepülés maradt. Fernando Belaúnde Terry első kormánya idején, 1967–1968-ban épült meg Peru úgynevezett szélső főútja, amely jelentős fellendülést indított el a térségben. Megélénkült a kereskedelem és az ipar, számos ember telepedett le a városban, amelynek lakossága innentől kezdve igen gyorsan növekedett. Ugyancsak az 1960-as években kórház és turistaszálló is épült Tarapotóban. 1972-ben katolikus templomot avattak, 1973. december 24-én (a japán származású Eduardo Yashimura Montenegro polgármestersége idején) pedig átadták a Plaza de Armas teret. 1975-ben megnyílt a Községi Stadion, ahol néhány hónappal később igazi labdarúgó-szuperrangadót rendeztek: a limai Alianza és az Universitario de Deportes csapott össze egymással.[3]
1979-ben több mint tíz napig tartó sztrájk bénította meg a várost: ennek során az emberek többek között egyetem létrehozását és telefonok bevezetését követelték: a kormány alá is írt egy szándéknyilatkozatot arról, hogy az emberek megkapják, amit szeretnének. A második Belaúnde Terry-kormány idején a város fejlődése ismét felgyorsult, főleg a kereskedelem fejlődött. 1982-ben rendezték meg az első Amazóniai Nemzetközi Vásárt. Az 1980-as évek második felében viszont hanyatlás következett be, elterjedt a drogkereskedelem és a terrorizmus. 1990-től folytatódott az utcák burkolása és a közvilágítás fejlesztése.[3]
Legenda a városalapítás korából
Egy legenda azt meséli, hogy a spanyol hódítók megérkezésekor a tarapotói völgyben élő kumbaszák egyetlen család kivételével mindannyian elpusztultak a spanyolok ellen vívott háborúban. Amikor a család két gyermeke, egy fiú és egy lány, árván maradt, a közeli hegyekben találtak menedéket, ahol Apu isten megszánta őket, és a fiút hatalmas és erős bikává, a lányt pedig gyönyörű pillangóvá változtatta. A bánat azonban, amelyet éreztek, kiolthatatlan maradt, ezért a bika sírni kezdett: könnyeiből alakult ki a Shilcayo folyó, a pillangó pedig a hegyek közül leereszkedett a városba, hogy megnézhesse annak romjait. Egy spanyol puskás katona azonban meglátta a lepkét, elámult annak szépségén, és elhatározta, hogy levadássza: a pillangó a földre hullott, és átváltozott a Suchiche-tóvá.[2]
Turizmus, látnivalók
A város építészeti öröksége viszonylag szegény, viszont a környék természeti látnivalókban gazdag. A Laguna Azul (más néven Laguna El Sauce) és a Laguna Lindo tavak részben természetközeli élményt nyújtanak, de mellettük kiépített infrastruktúra is várja a látogatókat. A Cordillera Escalera nevű természetvédelmi terület egy köderdővel borított hegyvonulatot foglal magába, ahol jelentős vízforrások is találhatók, amelyek a város vízellátását táplálják.[4]
A városnak számos jellegzetes étele és itala van, az uvachado például a település emblematikus italának is tekinthető. Általában júliusban kerül sor a tarapotói turisztikai hétre, amikor számos rendezvényt tartanak.[4]
Képek
- A város 1874-es térképe
- Részlet a városból
- A tarapotói kórház
- A San Martín-i Nemzeti Egyetem főépülete
Jegyzetek
- ↑ 2017-es perui népszámlálás
- ↑ a b c d La historia de Tarapoto, “Ciudad de las Palmeras” (spanyol nyelven). Diario Voces, 2012. augusztus 18. [2020. február 19-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2020. február 19.)
- ↑ a b Tarapoto, la Ciudad de las Palmeras en la historia… Feliz 233 aniversario de progreso y esplendor (spanyol nyelven). Diario Voces, 2015. augusztus 20. (Hozzáférés: 2020. február 19.)
- ↑ a b Turismo en Tarapoto (spanyol nyelven). TurismoI. (Hozzáférés: 2020. február 19.)
Földrajzportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap