Julian Fałat
Julian Fałat | |
![]() | |
1904-ben | |
Született | 1853. július 30.[1][2][3][4][5] Tulyholove |
Elhunyt | 1929. július 9. (75 évesen)[2][4][5][6][7] Bystra[8] |
Állampolgársága | lengyel |
Foglalkozása |
|
Tisztsége | rektor (1900–1909, Krakkói Képzőművészeti Akadémia) |
Iskolái | |
Kitüntetései |
|
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Julian Fałat témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7a/Julian_Fa%C5%82at%2C_Autoportret.jpg/200px-Julian_Fa%C5%82at%2C_Autoportret.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5a/WILLA_FALATA_7.jpg/200px-WILLA_FALATA_7.jpg)
Julian Fałat (1853. július 30. – Bystra, 1929. július 19.) lengyel festő. Az egyik legtermékenyebb lengyel akvarellfestő és az ország egyik legkiválóbb tájképfestője, a legjobb lengyel impresszionisták egyike. 1895 és 1909 között a Krakkói Képzőművészeti Akadémia rektora.
Élete
Önállóan, a családja és ösztöndíj nélkül szerzett művészi végzettséget. Többek között Lembergben tanult, majd a przemyśli gimnáziumban érettségizett. 1869-től Władysław Łuszczkiewicznél tanult a Krakkói Képzőművészeti Akadémián, majd a Müncheni Képzőművészeti Akadémián folytatta a tanulmányait. 1885-ben több európai és ázsiai utazást követően Fałat tanulmánygyűjteményt állított össze utazásairól, amelyek később hasznosak lettek műalkotásai fejlesztése során. A festészetére jellemző témák a lengyel tájképek, vadászjelenetek, portrék, utazásairól készült tanulmányok. 1886-ban elfogadta II. Vilmos német császár felkérését, hogy udvari festőként szolgáljon Berlinben.
A berlini, müncheni és bécsi kiállításokon érmet nyert. 1895 áprilisában a Krakkói Képzőművészeti Akadémia igazgatója lett, ahol megreformálta az oktatást. Megalakult a Tájtudományi Tanszék, amelyet Jan Stanisławski vett át. A „Sztuka” Lengyel Művészek Társaságának egyik alapítója volt.
1900-ban feleségül vette az olasz Maria Luiza Comello Stuckenfeldot, akitől három gyermeke született: Helena, Kazimierz és Lucjan. Gyakran járt Zakopanéba, munkáiban hegyvidéki tájak jelentek meg. 1902-ben villát épített műteremmel Bystrában, 1910-ben pedig, miután lemondott a Képzőművészeti Akadémia rektori posztjáról, végleg itt telepedett le. 1919. január 27-én önként jelentkezett a lengyel hadseregbe. A függetlenség visszaszerzése után bekapcsolódott a lengyel kulturális élet újjáépítésébe. 1919 és 1922 között Toruńban élt, ahol házat vásárolt.
Lakása Toruń kulturális életének központja lett. Az ország művészei, diplomatái és a kulturális élet kiválóságai gyűltek össze nála. Fia, Lucjan halála után házát a Pomerániai Gyermekgondozó Társaságnak adományozta. Társalapítója és első elöljárója (elnöke) lett a Művészszövetségnek. Más fontos kezdeményezéseknek is részese volt, mint a Pomerániai Zenei Társaság és a Zenei Konzervatórium, Képzőművészet Baráti Társaság tevékenysége. Részt vett a városi képviselő-testület ülésein, amikor kulturális ügyeket tárgyaltak, tiszteletbeli bizottságok tagja volt, felhatalmazásával támogatott különféle társadalmi akciókat. Tájképeket festett a Visztula folyó mentén és Toruń környékén. Élete végéig a Konfraternitás elöljárója maradt, és állandó kapcsolatot tartott fenn Toruń-nal. Ezután Antoni Ponikowski miniszter kabinetjének művészeti osztályának igazgatója volt. Élete végén 1925-ben Krakkóban és Varsóban rendezett retrospektív kiállításokat.
1929. július 9-én halt meg Bystra Śląskában, a bystrai temetőben lévő családi sírba temették.[9]
Munkái (válogatás)
- Hamvazószerda, 1881
- Imádkozó öreg, 1881
- Harc a vadászat során Niewierzben, 1891 (a Varsói Képzőművészeti Ösztönző Társaságtól a második világháború alatt ellopott festményt 2006-ban egy New York-i aukción találták meg, 2011-ben visszaadták Lengyelországnak)[10][11]
- Őszibarackos fiú, 1882
- Napóleon átvonulása Berezinán (Visszavonulás Berezinából), 1890
- Visszatérés a medvével, 1892
- Montmartre temető Párizsban, 1893, Nemzeti Múzeum Krakkóban
- Krakkó látképe, 1896, Katowicei Sziléziai Múzeum
- Krakkó reggel, 1897
- A Rytwiany-i vadászat előtt, a 19. század második felében 1890-es évek (a festményt a Varsói Képzőművészeti Társaságtól a második világháború alatt lopták el, 2006-ban egy New York-i aukción találták meg, 2011-ben visszaadták Lengyelországnak)[11][12]
- Hó , 1907
További munkái
- A Polonia Restituta Lovagrend parancsnoki keresztje (1928. november 10.)[13][14][15]
- A Polonia Restituta Rend parancsnoki keresztje (1923. május 2.)[16]
- Ferenc József rend parancsnoki keresztje (Osztrák–Magyar Monarchia, 1908)[17]
- 3. osztályú Vaskorona-rend (Osztrák–Magyar Monarchia, 1900)[18]
Emlékezete
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f2/Kamienica_przy_ul._Fosa_Staromiejska_28_w_Toruniu.jpg/150px-Kamienica_przy_ul._Fosa_Staromiejska_28_w_Toruniu.jpg)
- Utcát neveztek el róla Krakkóban, Toruńban, Tarnówban, Bydgoszczban, Koszalinban, Lublinban, Bystrában, Varsóban, Bytomban és Szczecinben.
- Lengyelországban a Fałatówka nevű múzeumot neki szentelték.
- Három gyermeke közül Kazimierz (Togo) (1904–1981) hozzá hasonlóan leginkább az akvarellfestéssel foglalkozott.
- Néhány, a német megszállás alatt elrabolt alkotás időnként újra felbukkan aukciókon. 2010 decemberében az Egyesült Államokban a New York-i hatóságok lefoglaltak két ilyen festményt, a Vadászat és A vadászat előtt című festményt. Az alkotásokat a lengyel Nemzeti Művészeti Múzeumba, Varsóba szállították haza.
Képgaléria
- Hamvazószerda (1881)
- Medvevadászat (1890)
- Visszatérés a medvével (1892)
- Jávorszarvas (1899)
- Vadászat előtt Rytwianyban (1901)
- Téli táj folyóval (1907)
- Nő kimonóban (1910)
- Téli táj folyóval és madárral (1913)
- Hó (1929)
Portrék
- Imádkozó öreg (1881)
- Nő tyúkkal (1885 előtt)
- Pipás férfi portréja (1881)
- A művész apja (1880)
- Gabriela Zapolska portréja (1898)
Bibliográfia
- Jerzy Malinowski: Julian Fałat. Warszawa: Krajowa Agencja Wydawnicza, 1987. ISBN 83-03-01696-2
- Maciej Masłowski: Julian Fałat. Warszawa: Wydawnictwo „Arkady”, 1964.
- Daniel Korbel: Mistrz Fałat na wojnie z Czechami tramwajcieszynski.pl, 2020. április 03. (lengyelül)
Jegyzetek
- ↑ RKDartists (holland nyelven). (Hozzáférés: 2017. augusztus 24.)
- ↑ a b Julian Falat
- ↑ Julian Falat (angol nyelven), 2017. december 16.
- ↑ a b Brockhaus (német nyelven)
- ↑ a b BnF források (francia nyelven)
- ↑ Fałat, Julian, Julian Fałat
- ↑ Internetowy Polski Słownik Biograficzny (lengyel nyelven)
- ↑ http://www.pinakoteka.zascianek.pl/Falat/Falat_5.htm
- ↑ W dziesięciolecie zgonu Juljana Fałata. Światowid, 1939. július 16.
- ↑ Naganka na polowaniu w Nieświeżu (lengyelül)
- ↑ a b Obrazy Fałata aresztowane. www.rp.pl, 2010. december 17. (Hozzáférés: 2011. március 9.) (lengyelül)
- ↑ Przed polowaniem w Rytwianach (lengyelül)
- ↑ M.P. z 1928 r. nr 260, poz. 629 „za wybitne zasługi na polu działalności artystycznej”.
- ↑ Odznaczenie orderem „Polonia Restituta”. Gazeta Lwowska (1810–1939) (lengyelül)
- ↑ Wysokie odznaczenie artysty malarza. Gazeta Lwowska (1810–1939), 1929. július 15. (lengyelül)
- ↑ Order Odrodzenia Polski. Trzechlecie pierwszej kapituły 1921–1924. Prezydium Rady Ministrów, 1926 Varsó (lengyelül)
- ↑ Hof- und Staatshandbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie Wiedeń: 1818, s. 165 (Az Osztrák–Magyar Monarchia udvari és állami kézikönyve)
- ↑ Telegramy „Kuriera Lwowskiego” Wiedeń Kurier Lwowski, 1900 nr 323 s. 4.
Fordítás
- Ez a szócikk részben vagy egészben a Julian Fałat című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Források
- Julian Fałat életrajza (lengyelül)
- Julian Fałat villája (lengyelül)
- Az Egyesült Államok visszaadja Lengyelországnak a nácik által elrabolt festményeket 2011. szeptember 23. (angolul)
- Művészeti lexikon II. (F–K). Főszerk. Zádor Anna, Genthon István. 3. kiad. Budapest: Akadémiai. 1981. 12. o.
További információk
- Nácik által ellopott festményeket koboztak el New Yorkban Hvg.hu, 2010. december 21. (magyarul)
Kapcsolódó szócikkek
Művészetportál
Lengyelország-portál