Hardy Gyula
Hardy Gyula | |
Életrajzi adatok | |
Született | 1928. április 20. Újpest |
Elhunyt | 1988. október 22. (60 évesen) Budapest |
Sírhely | Megyeri temető |
Ismeretes mint |
|
Gyermekek | Hardy Mihály |
Iskolái | |
Felsőoktatási intézmény | Budapesti Műszaki Egyetem (1950) |
Pályafutása | |
Szakterület | kémia |
Kutatási terület | makromolekuláris kémia, polimerkémia |
Tudományos fokozat | kémiai tudományok doktora (1974) |
Munkahelyek | |
Budapesti Műszaki Egyetem | előadó tanár (1954–59), tanszékvezető egyetemi tanár (1959–80) |
MTA Műanyagipari Kutatóintézet, Budapest | igazgatóhelyettes (1957–61), igazgató (1961–88), kutatóprofesszor (1988) |
Szakmai kitüntetések | |
Akadémiai Díj (1969), Állami Díj (1988) | |
Akadémiai tagság | levelező tag (1976), rendes tag (1985) |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Hardy Gyula témájú médiaállományokat. |
Hardy Gyula (Újpest, 1928. április 20. – Budapest, 1988. október 22.) állami díjas magyar kémikus, vegyészmérnök, egyetemi tanár, a kémiai tudományok doktora, a Magyar Tudományos Akadémia rendes tagja. Fő kutatási területe a polimerizáció kinetikai kutatása, valamint a polimerek fizikai kémiai tulajdonságvizsgálata volt. Közel három évtizeden át (1961–1988) állt a hazai műanyaggyártás tudományos háttérintézménye, az MTA Műanyagipari Kutatóintézete élén.
Életútja
Újpesti munkáscsalád sarja volt. Középiskolai érettségijét 1946-ban tette le a Könyves Kálmán Gimnáziumban, majd a Budapesti Műszaki Egyetemen szerzett vegyészmérnöki oklevelet 1950-ben. Ezt követően Alekszej Alekszandrovics Wanscheidt professzor irányítása alatt aspirantúráját töltötte a Leningrádi Állami Műszaki Intézet műanyag-technológiai osztályán, amelyet 1953-ban sikeres védéssel zárt le, és a kémiai tudományok kandidátusa lett (doktori fokozatát 1954-ben honosították). 1954 januárjában hazatért, s ekkor rövid ideig az MTA Központi Kémiai Kutatóintézetének tudományos igazgatóhelyettese volt. 1954-től 1956-ig a Magyar Dolgozók Pártja központi vezetőségén dolgozott mint a műszaki és természettudományi alosztály vezetője. Az alosztály megszűnésekor, 1956 decemberében visszatért a Központi Kémiai Kutatóintézetbe, ahol tudományos osztályvezetővé nevezték ki.
1957 augusztusában az általa vezetett tudóscsoport kivált a Központi Kémiai Kutatóintézetből, és a Szerves Vegyipari és Műanyag-ipari Kutatóintézet – 1961 után az önállósodott MTA Műanyag-ipari Kutatóintézet – szervezeti része lett. Hardyt egyúttal az intézet igazgatóhelyettesévé, egyúttal a polimerkémiai részleg vezetőjévé nevezték ki, 1961 januárjától 1988 márciusáig pedig a Műanyag-ipari Kutatóintézet igazgatói tisztét látta el. Ezzel párhuzamosan oktatói pályája is kiteljesedett: 1954-től a Budapesti Műszaki Egyetemen tartott előadásokat, 1959-től 1980-ig pedig a műanyag- és gumiipari tanszéken folyó munkát irányította tanszékvezető egyetemi tanári címmel. 1961-ben a párizsi Sorbonne-on, 1976-ban a Massachusettsi Műszaki Egyetemen (MIT) is oktatott vendégprofesszorként. A kémiai tudományok doktora címet 1974-ben szerezte meg.
Felesége Hardyné Putirszkaja Galina radiokémikus, fia Hardy Mihály (1957) újságíró, lánya Hardy Júlia (1960) pszichiáter.
Munkássága
Fő kutatási területe a gyökös polimerizáció mechanizmusa volt. Behatóan vizsgálta a folyamatban részt vevő monomerek és szerves adalékanyagok kémiai szerkezete és reakcióképessége közötti összefüggést, felismerte a láncreakciós folyamat néhány sajátosságát. Az 1960-as évek elején tudósi érdeklődése a gamma-sugárzással elindított, folyadék fázisú polimerizáció kutatása felé fordult. Később, a szilárd fázisú polimerizáció kutatása kapcsán jelentős eredményeket ért el a fázisszerkezet, illetve a kristályszerkezet és a polimerizáció kinetikája közötti összefüggések vizsgálatában, felismerte az eutektikum jelentőségét a (ko)polimerizáció folyamatában. Elsőként tett kísérletet a folyadékkristályos polimerek szerkezeti szempontú osztályozására, fizikai kémiai vizsgálatai alapján leírta a csak egy bizonyos csoportjukra jellemző aperiodikus hélixszerkezetet. Munkatársaival együtt sikeresen szintetizált több, ipari, mezőgazdasági és orvosi felhasználásra alkalmas polimert.
Társasági tagságai és elismerései
1976-ban a Magyar Tudományos Akadémia levelező, 1985-ben rendes tagjává választották, emellett 1985-től haláláig az MTA VII. kémiai tudományok osztálya, 1973-tól haláláig pedig a műanyag-kémiai munkabizottság munkáját elnökölte. Tiszteleti tagja volt a Német Demokratikus Köztársaság Tudományos Akadémiájának.
A polimerek kémiája területén végzett kutatásaiért 1969-ben megkapta az Akadémiai Díj második fokozatát. 1988-ban Markó Lászlóval megosztva a polimerkémia, illetve a fémorganikus kémia területén elért eredményeikért Állami Díjat vehettek át. 1978-ban a Leningrádi Állami Műszaki Intézet díszdoktorává avatták.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f9/Hardy_Gyula_s%C3%ADrja%2C_2024.jpg/180px-Hardy_Gyula_s%C3%ADrja%2C_2024.jpg)
Főbb művei
- Nagymolekulájú anyagok kémiája. Budapest: BME Vegyészmérnöki Kar. 1963. (szerzőtársakkal)
- A műanyagfeldolgozás műveletei és gépei I–II. Budapest: Tankönyvkiadó. 1965–1967.
- Műanyagtechnológiai gyakorlatok. Budapest: Tankönyvkiadó. 1967.
- Polireakciók elmélete. Budapest: Tankönyvkiadó. 1969. (Varga Józseffel)
- Műanyagok. Budapest: Terra. 1970. = Műszaki Értelmező Szótár, 30.
Források
- Markó László: Hardy Gyula 1928–1988. Magyar Tudomány, XCVI. évf. 5. sz. (1989) 428–430. o.
- Magyar életrajzi lexikon IV: 1978–1991 (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6422-X
- Magyar nagylexikon IX. (Gyer–Iq). Főszerk. Bárány Lászlóné. Budapest: Magyar Nagylexikon. 1999. 221. o. ISBN 963-9257-00-1
- Új magyar életrajzi lexikon III. (H–K). Főszerk. Markó László. Budapest: Magyar Könyvklub. 2002. 121. o. ISBN 963-547-414-8
- A Magyar Tudományos Akadémia tagjai 1825–2002 I. (A–H). Főszerk. Glatz Ferenc. Budapest: MTA Társadalomkutató Központ. 2003. 480–481. o.
- Kossuth-, állami és Széchenyi-díjasok 1948–2008 I. Szerk. Gyuricza Péter, Móritz Rita, Szalay Antal. Budapest: Magyar Közlöny. 2008. 326. o. ISBN 978-963-9722-42-2
További információk
- Tüdős Ferenc: Hardy Gyula. Kémiai Közlemények, (1989)
- Czvikovszky Tibor: Hardy Gyula (1928–1988). Emlékbeszédek az MTA elhunyt tagjai felett 1998 (Budapest, 1999)
Kémiaportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap