Forgách család
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1c/Coa_Hungary_Family_Forg%C3%A1ch_%28Gimes%29.svg/250px-Coa_Hungary_Family_Forg%C3%A1ch_%28Gimes%29.svg.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/08/G%C3%ADmes_l%C3%A9gifot%C3%B3.jpg/250px-G%C3%ADmes_l%C3%A9gifot%C3%B3.jpg)
![]() | Ez a szócikk Ghymesi és gácsi Forgách családról szól. Hasonló címmel lásd még: Forgács család. |
Ghymesi és gácsi gróf Forgách család alatt elsősorban azon családokat értjük melyek az Árpád-korból, és a gímesi váruradalom birtokosaitól eredeztetik magukat.
A család története
A Hont-Pázmán nemzetségből származott Ivánka 1226-ban nyerte adományul Ghymest II. András királytól.[1] IV. Béla király 1242-ben az alsóghymesi földterületet adományozta a családnak, ahol várat építettek. Ivánka fia András (1241-1290) királyi tárnokmester, Béla herceg udvarmestere (1256), IV. Béla királynak pedig igen kedvelt embere volt. 1268-ban a szolgagyőri várjobbágyok Szencse nevű birtokára nyert királyi adományt.[2] Az ő fiai: János kalocsai érsek, Tamás (1275-1295) nyitrai és barsi főispán és Miklós (1290-1295), a Forgách család őse. A család várát, 1311-ben Ivánkától Csák Máté elfoglalta, azonban Károly Róbert hívei azt visszafoglalták. A család ekkor Koszmályon "húzta" meg magát. Mária királynő juttatta a birtokot Forgách Balázs pohárnokmesternek, jutalmul amiért az halálosan megsebesítette Kis Károlyt. Forgách azonban bosszú áldozatává vált. Ezen eseményeket a népköltészet is megörökítette.[3] Ezek után a várat hosszú ideig a Forgách család bírta.
A ghymesi és gácsi Forgách család
A Forgách család 1564-ben és 1570-ben két ízben nyert új adománylevelet, amelyek szerint 36 község tartozott a birtokukba Bars vármegyében. Forgách Simon báró 1579-ben további pókateleki Szomor János tulajdonát képező helységeket és részbirtokokat nyert Rudolf királytól, melyek azelőtt is a gímesi vár tartozékai voltak, de azokat 1552-ben a Forgách család tagjai, az ellenük - Koppányi megöletése miatt - megindított főbenjáró per következtében kénytelenek voltak néhány száz jobbágyukkal, vérdíj fejében, kiszolgáltatni.
A család idővel két főágra szakadt: az idősebb, vagyis ghymesi, melynek III. Péter barsi főispán (1493-1505) és a gácsi ágazatra, melynek Gergely nyitrai főispán az alapítója. Tagjai sorából V. Ferenc, Bars vármegye főispánja volt és grófi rangot nyert († 1647). VII. András 1675-ben emeltetett grófi rangra.
A Rákóczi-szabadságharc bukása után a gróf Forgách javakra már 1711-ben rá tette kezét a kamara. A gímesi uradalmat, amelynek gróf Forgách Simon volt a részbirtokosa, gróf Wratislau vette meg 130 000 forintért, ennek egy kis részét Forgách Pál gróf (András fia) már 1712-ben visszaváltotta. Forgách Simon kuruc tábornagy követte Rákóczit az emigrációba. A szatmári béke után kirekesztették az amnesztia lehetőségéből. Előbb Lengyelországban, majd 1716-tól Törökországban bujdosott. Egy ideig Rodostóban élt, de 1721/1722-ben visszatért lengyel földre. Magával vitte azonban a családi levéltárat is, melyet Lembergben helyezett biztonságba. A levéltár utóbb Jávorka Ádám közvetítésével került ismét Magyarországra.
Ettől kezdve a gímesi uradalom IV. Pál († 1746) ágának birtokába jutott, fia Károly († 1778) annak fia: III. József, akinek fia Károly (1783-1859) és az ő fia Károly (szül. 1825).
Tagjai közül kiemelkedtek:
- I. Péter, főhadvezér a husziták ellen (1387-1420).
- I. Zsigmond, királyi kincstárnok, 1525-ben címerújítást nyert. Fiai: III. Imre trencséni főispán, († 1589), III. Ferencz, történetíró, nagyváradi püspök, (1510-1577), I. Simon, dunántúli főkapitány († 1589). Simon fiai: IV. Ferenc, királyi helytartó, nyitrai püspök, bíbornok, majd esztergomi érsek (1566-1615), II. Zsigmond, Nógrád és Szabolcs vármegye főispánja, országbíró, majd nádor, (1565-1621), Miklós (1632-1636) és Ferenc (1636-1648) Bars vármegye főispánjai.
- II. Zsigmond nádor fia I. Ádám, országbíró, Nógrád vármegye főispánja 1640-ben grófi rangra emeltetett. Fia II. Simon, II. Rákóczi Ferenc tábornoka (1669-1729), számkivetésben halt meg Zulkiván, Lengyelországban.
Napjainkban a gímesi vár turisztikai célpont, a család történetének is szentelt gímesi Forgách kastélymúzeum 2009 óta látogatható.
Címer
![]() | Ez a szakasz egyelőre üres vagy erősen hiányos. Segíts te is a kibővítésében! |
Neves személyek
- Hontpázmány nembeli Tamás országbíró, szlavón bán, lovászmester.
- Hont-Pázmány János (?–1301 ?) kalocsai érsek, királyi kancellár.
- Forgách Antal (1818–1899) honvédfőhadnagy
- Forgách Antal (1819–1885) helytartó, kamarás, országgyűlési képviselő, valóságos belső titkos tanácsos, főispán
- Forgách Antal (1869–1931) császári és királyi huszárkapitány, országgyűlési képviselő
- Forgách Ádám (1601–1681) magyar földbirtokos, várkapitány és országbíró.
- Forgách Ágoston (1813–1888) címzetes püspök, nagyprépost, Esztergom vármegye főispánja.
- Forgách Balázs (? – ? , 1386. július 25.) királynői pohárnokmester.
- Forgách Ferenc (1530-1577) bölcsészdoktor, történetíró, nagyváradi püspök, valóságos belső titkos tanácsos.
- Forgách Ferenc (1560–1615) bíboros, prímás, esztergomi érsek.
- Forgách Ferenc Xavér (1689-1764) huszár altábornagy
- Forgách Imre (16. század) trencséni főispán, törvényszéki bíra.
- Forgách József (1756–1829) császári és királyi kamarás.
- Forgách Károly (1825-1911) vadgazda és vadászati szakíró, főrendiházi tag
- Forgách Mihály (1569-1603) császári és királyi katona, rector magnificus)
- Forgách Miklós (?–1649 előtt) főtárnokmester.
- Forgách Miklós (1731 vagy később–1795) császári és királyi kamarás, valóságos belső titkos tanácsos, nyitrai főispán.
- Forgách Pál (1677–1746) esztergomi kanonok, császári tanácsos.
- Forgách Pál (1696–1759) teológiai doktor, nagyváradi, később váci püspök.
- Forgách Simon (1527-1598) dunántúli főkapitány, királyi főpohárnokmester
- Forgách Simon (1669–1729) császári és királyi tábornok, kuruc tábornagy, a családi levéltár megőrzője.
- Forgách Zsigmond (1565–1621) Magyarország nádora.
Leszármazás
1. A Hont-Pázmány nemzetség Forgách ágának őse Iváncs, akinek fia I. Ivánka (1226-29). Az ő fia I. András (1293-97), annak fia II. Miklós (1307) a Ghymesi Forgách család őse.
Jegyzetek
- ↑ Fejér III, 2, 93.
- ↑ Fejér IV, 3, 431.
- ↑ Vágd csak fiam, vágd Forgách, Tied leszen Gimes és Gács vagy Balázs öld meg a királyt, Neked adom Gimes vár(á)t (A Pallas nagy lexikona - Lantosok); Lengyel Dénes 1985: Régi magyar mondák. Debrecen, 246-250.
Források
- Magyarország vármegyéi és városai: Magyarország monografiája – A magyar korona országai történetének, földrajzi, képzőművészeti, néprajzi, hadügyi és természeti viszonyainak, közművelődési és közgazdasági állapotának encziklopédiája. Szerk. Borovszky Samu – Sziklay János. Budapest: Országos Monográfia Társaság. 1896–1914. → elektronikus elérhetőség Bars vármegye.
- Huszár Mihály 2018: Egy grófi família múltjának töredékei. A Forgách hagyaték feldolgozásának lehetőségei. Történeti Muzeológiai Szemle 16.
- Ján Hikker 2016: Forgáchovci šľachtici z Gýmeša a Haliče.
- Miroslav Eliáš 2016: Pod zástavou Marsa.
- Marek Druga 2015: Forgáčovská vetva Poznanovcov za vlády Árpádovskej dynastie. Vox discipuli historiae V.
- Jolana Janičkárová 2014: Osudy slanských Forgáčovcov a Waldbottovcov.
- Baxa, P. a kol. 2013: Kostoľany pod Tribečom.
- Lukačka, J. 2003: Rod Forgáčovcov do polovice 15. storočia. Historický zborník 13/1-2, 66-79.
- Peter Keresteš 2001: Neznáma ujlacká vetva Forgáčovcov. Genealogicko-heraldický hlas 2011/1-2, 27-39.
- Bártfai Szabó László 1910: A Hunt-Paznan nemzetségbeli Forgách család története. Esztergom.
- Forgách Imre feljegyzései. Történelmi Tár 1890, 795-797.
- Forgách Imre naplója. Közli: Komáromy András. Turul 7 1889, 70-78.
- Forgách Imre naplója. Turul 1889, 70-96.