Tauno Äikää
Tauno Äikää | |
---|---|
![]() Tauno Äikää soittaa Viipurin Lauluveikkojen flyygeliä vuonna 2005. | |
Henkilötiedot | |
Syntynyt | 9. joulukuuta 1917 Kurkijoki |
Kuollut | 24. kesäkuuta 2008 (90 vuotta) Espoo |
Muusikko | |
Soittimet | piano, urut |
Palkinnot | |
Pro Finlandia | |
[ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ] ![]() | |
Infobox OK |
Tauno Äikää (9. joulukuuta 1917 Kurkijoki – 24. kesäkuuta 2008 Espoo) oli suomalainen urkuri ja pianisti.[1]
Elämäkerta
Äikää opiskeli Sibelius-Akatemiassa pianonsoittoa Ernst Lingon ja urkujensoittoa Elis Mårtensonin johdolla ja suoritti urkudiplomin vuonna 1950 sekä pianodiplomin vuonna 1951. Lisäksi hän teki opintomatkoja Saksaan ja Ranskaan. Työskenneltyään urkurina Kuopion maaseurakunnassa vuosina 1942–1951 ja Lahdessa vuosina 1951–1958 Äikää toimi Helsingin tuomiokirkkoseurakunnassa Johanneksenkirkon urkurina 1958–1982 ja Sibelius-Akatemian opettajana vuosina 1958–2008, lehtorina 1966–1983. Hän vieraili lukuisten kansainvälisten urkutapahtumien esiintyjänä ja konsertoi laajalti Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Äikään asiantuntemusta on usein käytetty hyväksi urkujen suunnittelussa. Tauno Äikää toimi aikanaan Viipurin Lauluveikot -mieskuoron 1. Adventtisunnuntaiden urkurina Johanneksenkirkossa Helsingissä.[2]
Sulo Saaritsin laulama ja Tauno Äikään säestämä "Taas kaikki kauniit muistot" on vuodesta 1955 perinteisesti soinut Yleisradiossa joulurauhan julistuksen radioinnin jälkeen.[3]
Tauno Äikäälle myönnettiin director musices -arvonimi vuonna 1952, professorin arvonimi vuonna 1974 sekä Pro Finlandia -mitali 1972. Hän sai elämäntyöstään Jenny ja Antti Wihurin rahaston tunnustuspalkinnon 1984, säveltaiteilijain valtionpalkinnon 1979, kirkon musiikkipalkinnon vuonna 1984 ja taiteilijaeläkkeen 1985.[2][4][5] Äikää kuoli 90-vuotiaana Espoossa kesällä vuonna 2008.
Lähteet
- ↑ Tauno Äikään muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
- ↑ a b Virtamo, Keijo (toim.): Otavan musiikkitieto: A–Ö, s. 499. Helsinki: Otava, 1997. ISBN 951-1-14518-5.
- ↑ Similä, Markus: Rakkaimmat joululaulut ja niiden tekijät, s. 65–66. Gummerus, 2002. ISBN 951-20-6173-2.
- ↑ Tuppurainen, Erkki: ”Äikää, Tauno (1917–2008)”, Suomen kansallisbiografia, osa 10, s. 858–859. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 978-951-746-451-2. Teoksen verkkoversio (viitattu 7.2.2017).
- ↑ 82 ylimääräistä taiteilijaeläkettä. Helsingin Sanomat, 2.8.1985, s. 20. Näköislehti (maksullinen).
Aiheesta muualla
- Äikää, Tauno hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
|