İlham Tanui Özbilen
Mitalit | |||
---|---|---|---|
İlham Tanui Özbilen vuonna 2012 | |||
Maa: ![]() | |||
Miesten yleisurheilu | |||
Sisäratojen MM-kilpailut | |||
![]() | Istanbul 2012 | 1 500 m | |
Sisäratojen EM-kilpailut | |||
![]() | Göteborg 2013 | 1 500 m | |
![]() | Praha 2015 | 1 500 m |
İlham Tanui Özbilen (alun perin William Biwott Tanui; s. 5. maaliskuuta 1990 Kocholwo, Kenia) on Keniassa syntynyt ja myöhemmin Turkin kansalaisuuden saanut keskimatkojen juoksija, joka kilpailee 800 ja 1 500 metrillä. 800 metrillä Özbilenin ennätys on vuonna 2013 Mersinissä juostu 1.44,00 ja 1 500 metrillä vuonna 2013 Monacossa juostu 3.31,30.[1]
Hän voitti 1 500 metrin juoksun IAAF:n yleisurheilufinaalissa 2009. Vuonna 2011 Turkin kansalaisuuden saanut Özbilen voitti hopeaa sisäratojen MM-kilpailuissa Istanbulissa vuonna 2012 ajalla 3.45,35. Helsingin 2012 EM-kisojen 1 500 metrin finaalissa Özbilen sijoittui alun perin kuudenneksi[2], mutta hänet hylättiin, sillä hän oli kaatanut kilpailussa suomalaisen Niclas Sandellsin[3]. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui kahdeksanneksi. Hän saavutti seuraavana vuonna 1 500 metrillä hopeaa sisäratojen EM-kilpailuissa Göteborgissa ajalla 3.37,22. Ulkoratakaudella hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen 1 500 metriä, Välimeren kisoissa kultaa 800 ja 1 500 metrillä sekä karsiutui Moskovan MM-kilpailuissa 1 500 metrin välierissä.[2]
Özbilen sijoittui 2014 Sopotin MM-hallikilpailuissa 1 500 metrillä neljänneksi. Zürichin EM-kilpailuissa hän karsiutui saman matkan alkuerissä. Sisäratojen EM-kilpailuissa 2015 Prahassa hän saavutti 1 500 metrillä hopeaa ajalla 3.37,74. Pekingin MM-kilpailuissa hän karsiutui saman matkan välierissä.[2]
Özbilen on 177 senttimetriä pitkä ja painaa 60 kilogrammaa.[2]
Lähteet
- ↑ http://www.iaaf.org/athletes/turkey/ilham-tanui-ozbilen-242497#personal-bests
- ↑ a b c d İlham Tanui Özbilen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu). Viitattu 27.3.2016. (englanniksi)
- ↑ Sandellsille valtava pettymys - "Olisin varmaan ollut vahvoilla" yle.fi. 1.7.2012. Viitattu 27.3.2016.
|