Paul Blanca
Paul Blanca | |
---|---|
Rodné jméno | Paul Vlaswinkel |
Narození | 11. listopadu 1958 Amsterdam |
Úmrtí | 16. října 2021 (ve věku 62 let) Amsterdam |
Povolání | fotograf |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
Paul Blanca (roz. Paul Vlaswinkel, 11. listopadu 1958, Amsterdam – 16. října 2021, Amsterdam)[1] byl nizozemský fotograf. Vytvářel portréty, ve kterých se zabýval silnými emocemi.
Kariéra
Zájem autora o fotografii začal poté, co se setkal se svou současnicí Evou Veldhoen.[2] Byla dcerou malíře Aata Veldhoena. Blanca začal používat malou fotografickou kameru. Poté pořizoval černobílé fotografie pomocí formátu 6 x 6 cm fotoaparátem Hasselblad. V 80. letech se mu dostalo uznání za autoportréty inspirované díly Andrese Serrana a Roberta Mapplethorpa.[3]
V roce 1986 vydal knihu Timing, ve které zaznamenal tehdejší nizozemské umělce 80. let, doplněné básněmi Koose Dalstry.
V 90. letech se stal novinářem týdeníku Amsterdam Weekly; Nieuwe Revu a Het Parool.[4] V roce 1995 napsal článek pro Nieuwe Revu, který pojednával o používání granátů.
Vlivy
Paul Blanca byl ovlivněna choreografem, fotografem a majitelem fotografického studia Hansem van Manenem. V práci Van Manena, Pose, hrál Blanca kickboxera (Blanca byla v pubertě kickboxerem) obklopeného deseti baletkami.
Mapplethorpe Blancu představil newyorské vysoké společnosti, včetně umělců jako Grace Jones, Jasper Johns, Willem de Kooning a Keith Haring. Mapplethorpe řekl o Paulovi:
„Paul Blanca je můj jediný konkurent.“
V díle "True Colors - The Real Life of the Art World" sběratel umění Anthonyho Hadena, se uvádí:
„Dosahuje druhu poezie, který má jen málo umělců.“
V roce 1991 spolupracovala Blanca s Hansem Gielesem a Francisem Boeskem z galerie „Vous Etes Ici“, aby vytvořili sérii „Sangre de Toro“ zobrazující španělské býčí zápasy.
Na konci devadesátých let Blanca pořídil sérii s názvem „Mi Mattes“, která zobrazuje členy gangu visící kolem jeho studia.
Témata
Jeho autoportréty odhalují silné emoce a násilí vyjádřené strachem, agresí, bolestí, smutkem a sexualitou. Citlivější stránka je však zobrazena v aktech „Matka a syn“ a „Otec a syn“.
Téma silných emocí odhaluje také fotografův seriál „Par la Pluie des Femmes“, ve kterém zachytil ženy v slzách tím, že je nechal přemýšlet o svých nejtraumatičtějších zážitcích.
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Paul Blanca na anglické Wikipedii.
- ↑ Přihlásit se k Facebooku. Facebook [online]. [cit. 2021-10-18]. Dostupné online.
- ↑ E V A V E L D H O E N. E V A V E L D H O E N [online]. [cit. 2021-10-18]. Dostupné online. (nizozemsky)
- ↑ Artist - Dutch Photographer - Paul Blanca. www.akantiek.com [online]. [cit. 2021-10-18]. Dostupné online.
- ↑ Het Parool - Vrij, Onverveerd. Het Parool [online]. [cit. 2021-10-18]. Dostupné online. (nizozemsky)
Externí odkazy
- Oficiální web Paula Blancy
- Životopis Paula Blancy
- Rozhovor s Paulem Blancou