Julius Vegricht
Julius Vegricht | |
---|---|
Narození | 25. října 1907 nebo 25. října 1905 Praha, Čechy Rakousko-Uhersko ![]() |
Úmrtí | 11. října 1988![]() |
Národnost | česká |
Povolání | kameraman, herec |
Významná díla | Městečko na dlani Karel a já Řeka čaruje Hostinec „U kamenného stolu“ |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
Julius Vegricht (25. října 1905[1][2] nebo 1907[3][4] Praha, Rakousko-Uhersko – 11. října 1988 Praha, Československo) byl československý filmový (a zčásti také televizní) kameraman, na počátku kariéry občas také účinkoval jako komparzista a filmový herec v několika menších rolích.[5]
Kariéra
Po dokončení školní docházky prošel několika zaměstnáními, které neměly s filmem nic společného. Nejprve film viděl jako možnost výdělku a příležitostně v něm pracoval jako komparzista. Od roku 1929 pracoval ve filmových laboratořích a v atelieru Na Kavalírce u Karla Lamače jako stálý zaměstnanec. Ale tento filmový ateliér v noci z 25. na 26. října 1929 vyhořel.[6] Po požáru Kavalírky pracoval jako asistent kamery pro několik významných kameramanů té doby (Václav Vích, Jaroslav Blažek, Otto Heller a Jan Stallich). Mezitím si zahrál i dvě relativně větší role: fotbalového fanouška ve známém filmu Muži v offsidu z roku 1931 (režie Svatopluk Innemann) podle stejnojmenné knihy Karla Poláčka a vojína v melodramatu Písničkář z roku 1932 (režie opět Svatopluk Innemann, scénář částečně autobiografického filmu napsal a hudbu složil Karel Hašler).[5][7]
S kameramanem Janem Stallichem spolupracoval také na britském životopisném snímku o skladateli Mozartovi Whom The Gods Love (1936, režie Basil Dean).[8] Zkušenosti získané ve Velké Británii mu umožnily stát se samostatným kameramanem. V roce 1935 se spolu s Josefem Bulánkem podíleli jako kameramani na životopisném dramatickém filmu Milan Rastislav Štefánik (režie Jan Sviták).[9] Do začátku druhé světové války byl kameramanem ještě několika, většinou spíše průměrných až podprůměrných snímků. Žánrově šlo o sentimentální melodramata nebo komedie. V rámci „filmů pro pamětníky“ je poměrně pravidelně reprízovaná komedie Jarčin profesor z roku 1937 (režie Čeněk Šlégl a Jiří Slavíček, Čeněk Šlégl se podílel i na scénáři).[10]
Během Protektorátu natočil zhruba stejný počet filmů, některé z nich jsou stále hrané a oceňované, např. Městečko na dlani podle stejnojmenné románové prvotiny Jana Drdy (natočeno 1941, premiéra 1942),[11] komedie Karel a já z roku 1942 (v hlavní roli Jindřich Plachta),[12] poetická komedie Kluci na řece z roku 1944 (režie Václav Krška a Jiří Slavíček)[13] a již po osvobození dokončený film Řeka čaruje z roku 1945 (režie opět Václav Krška, který se podílel také na scénáři).[14]
Z filmů po druhé světové válce je umělecky nejhodnotnější a současně divácky oblíbená filmová adaptace stejnojmenného románu Karla Poláčka Hostinec „U kamenného stolu“ (1948, režie Josef Gruss, scénář Otakar Vávra a Vlastimil Rada),[15][16] dále je vhodné zmínit např. film Ves v pohraničí (režie Jiří Krejčík).[17] Kromě toho pracoval pro celou řadu dalších významných režisérů (Václav Kubásek: pseudonym Václav Smetana, Josef Mach, Václav Gajer, K. M. Walló, Bořivoj Zeman ad.). V roce 1968 (již v důchodu) se ještě podílel na krimi dramatu Muž na útěku, kde současně zajišťoval kameramanskou supervizi nad začinajícím režisérem Václavem Sklenářem a kameramanem Alexandrem (Sašou) Rašilovem (syn herce Saši Rašilova).[18]
Spíše ojediněle spolupracoval také s Československou televizí. Pod režijním vedením Vladimíra Svitáčka a Jána Roháče (scénář Vladimír Dvořák, Miroslav Horníček, Vladimír Svitáček a Ján Roháč) natočil v roce 1962 krátkou (20 minut) televizní komedii Žárlivost (hrají Miloš Kopecký, Miroslav Horníček a Jana Houkalová).[19]
Byl rovněž kameramanem několika dokumentárních filmů, např. Nezapomenem ... na Desátý všesokolský slet v roce 1938, Středoškoláci: čtvrté středoškolské hry (1938), Praha, láska má (1939), Návrat presidenta dr. Edvarda Beneše do Prahy (1945), barevný dvoudílný dokument o XI. Všesokolském sletu Píseň O sletu I. a II. (1948), Jablonecké ozdoby (1960), Lidé za kamerou (1961: hraná dokumentární reportáž o filmové výrobě a především o studiu Barrandov) a také loutkový film Hračky plačky (1959).[20][5]
Celkem v letech 1935 až 1968 jako kameraman natočil na čtyřicet hraných filmů, několik dokumentárních filmů a v několika filmech také hrál. Přes bohatou filmografii (na rozdíl od řady dalších filmařů) nikdy nedostal žádné státní či jiné vyznamenání. Ani od vlády první republiky, během Protektorátu nebo v poválečném období. Kameraman Julius Vegricht zemřel 11. října 1988 v Praze, dva týdny před 81. narozeninami.[5]
Výběrová filmografie
V přehledu je uvedena zhruba polovina hraných filmů, na kterých se Julius Vegricht podílel jako kameraman, a většina ostatních filmů.[5][20][7]
Kameraman hraných filmů
- 1968: Muž na útěku (kamera Julius Vegricht a Alexandr (Saša) Rašilov)
- 1964: Zkáza Jeruzaléma (středometrážní komedie: námět, scénář a režie Karel Steklý podle vlastní povídky Prodavači stínů, hudba Karel Krautgartner)[21]
- 1962: Žárlivost (TV film)
- 1960: Tři tuny prachu (režie Oldřich Daněk)[22]
- 1958: Hořká láska (režie Josef Mach, scénář Josef Mach a Jan Procházka)[23]
- 1957: Padělek (krimi drama, scénář Eduard Fiker podle vlastní divadelní hry)[24]
- 1954: Botostroj (podle stejnojmenného románu T. Svatopluka)[25]
- 1951: Akce B (zachycuje poválečný boj s tzv. Banderovci)[26]
- 1949: Pan Novák (scénář a režie Bořivoj Zeman, hudba Václav Dobiáš, v hlavní roli Jindřich Plachta)[27]
- 1948: Hostinec „U kamenného stolu“ (předloha: Karel Poláček, scénář: Otakar Vávra a Vlastimil Rada, režie: Josef Gruss)
- 1948: Ves v pohraničí (režie Jiří Krejčík)
- 1945: Řeka čaruje (režie Václav Krška)
- 1944: Kluci na řece (režie Václav Krška a Jiří Slavíček)
- 1944: Prstýnek (režie Martin Frič, kamera Václav Hanuš a Julius Vegricht, hudba Eman Fiala)[28]
- 1942: Karel a já (režie Miroslav Cikán, scénář Jarka Mottl a Miroslav Cikán, hudba Josef Stelibský, v hlavní roli Jindřich Plachta)
- 1942: Městečko na dlani (podle stejnojmenné románové prvotiny Jana Drdy)
- 1937: Jarčin profesor (režie Čeněk Šlégl a Jiří Slavíček, scénář Čeněk Šlégl a Karel Feix, hudba Josef Stelibský)
- 1935: Milan Rastislav Štefánik (životopisné drama, režie Jan Sviták, kamera Jan Bulák a Julius Vegricht)
Kameraman dokumentárních filmů
- 1961: Lidé za kamerou (hraná dokumentární reportáž o výrobě filmů a studiu Barrandov, scénář Jiří Brdečka a Eduard Hofman, který současně režisérem, komentář Karel Höger a Miroslav Horníček)[29]
- 1960: Jablonecké ozdoby
- 1948: Píseň o sletu I. a II (dvoudílný barevný dokument o XI. Všesokolského sletu v roce 1948)
- 1945: Návrat presidenta dr. Edvarda Beneše do Prahy
- 1939: Praha, láska má (režie Oldřich Kmínek, komentář básník Josef Hora)
- 1938: Nezapomenem ... na Desátý všesokolský slet v roce 1938[20]
Kameraman loutkového filmu
- 1959: Hračky plačky[5]
Herec
- 1932: Písničkář (role vojína, scénář a hudba Karel Hašler, režie Svatopluk Innemann)
- 1931: Muži v offsidu (role fotbalového fanouška, podle stejnojmenného románu Karla Poláčka, režie Svatopluk Innemann)[7]
Odkazy
Reference
- ↑ Julius Vegricht | abart. cs.isabart.org [online]. [cit. 2022-10-22]. Dostupné online.
- ↑ [ED.: ZBYŠEK MALÝ. ODPOVĚDNÝ RED: PETR PAVLIŇÁK]. Slovnik českých a slovenských výtvarných umělců / 21, W - Ž : 1950-2010.. Vyd. 1. vyd. Ostrava: Výtvarné Centrum Chagall 391 s. ISBN 978-80-86171-35-7, ISBN 80-86171-35-3. OCLC 700001721
- ↑ AUT - Úplné zobrazení záznamu. aleph.nkp.cz [online]. [cit. 2022-10-22]. Dostupné online.
- ↑ Julius Vegricht. Filmový přehled [online]. [cit. 2022-10-22]. Dostupné online.
- ↑ a b c d e f Julius Vegricht: ČSFD.cz [online]. ČSFD.cz [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
- ↑ zn. gel [František Gel]. Pražský filmový ateliér vyhořel. Lidové noviny. 1929-10-26, roč. 37, čís. 541, s. 21. Dostupné online.
- ↑ a b c Julius Vegricht: FDb.cz [online]. FDb.cz [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
- ↑ Mozart (1936): Full Cast and Crew: IMDb [online]. IMDB.com [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
- ↑ Milan Rastislav Štefánik: ČSFD.cz [online]. ČSFD.cz [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
- ↑ Jarčin profesor: ČSFD.cz [online]. ČSFD.cz [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
- ↑ Městečko na dlani: ČSFD.cz [online]. ČSFD.cz [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
- ↑ Karel a já: ČSFD.cz [online]. ČSFD.cz [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
- ↑ Kluci na řece: ČSFD.cz [online]. ČSFD.cz [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
- ↑ Řeka čaruje: ČSFD.cz [online]. ČSFD.cz [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
- ↑ Hostinec „U kamenného stolu“: ČSFD.cz [online]. ČSFD.cz [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
- ↑ Hostinec „U kamenného stolu“: FDb.cz [online]. FDb.cz [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
- ↑ Ves v pohraničí“: ČSFD.cz [online]. ČSFD.cz [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
- ↑ Muž na útěku: ČSFD.cz [online]. ČSFD.cz [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
- ↑ Žárlivost“: FDb.cz [online]. FDb.cz [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
- ↑ a b c Julius Vegricht - kameraman [online]. Film a video.cz [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
- ↑ Zkáza Jeruzaléma: ČSFD.cz [online]. ČSFD.cz [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
- ↑ Tři tuny prachu: ČSFD.cz [online]. ČSFD.cz [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
- ↑ Hořká láska: ČSFD.cz [online]. ČSFD.cz [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
- ↑ Padělek: ČSFD.cz [online]. ČSFD.cz [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
- ↑ Botostroj: ČSFD.cz [online]. ČSFD.cz [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
- ↑ Akce B: ČSFD.cz [online]. ČSFD.cz [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
- ↑ Pan Novák: ČSFD.cz [online]. ČSFD.cz [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
- ↑ Prstýnek: FDb.cz [online]. FDb.cz [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
- ↑ Lidé za kamerou: ČSFD.cz [online]. ČSFD.cz [cit. 2020-04-12]. Dostupné online.
Externí odkazy
- Julius Vegricht v Česko-Slovenské filmové databázi
- Julius Vegricht ve Filmové databázi