Michel Portal
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 27 novembre 1935 ![]() Baiona (França) ![]() |
Formació | Conservatoire de Paris Conservatori Jacques Thibaud de Bordeus conservatoire à rayonnement régional de Bayonne (fr) ![]() ![]() |
Alçada | 1,7 m ![]() |
Activitat | |
Ocupació | compositor, compositor de bandes sonores, saxofonista, músic de jazz, clarinetista ![]() |
Activitat | 1958 ![]() |
Gènere | Jazz i música clàssica ![]() |
Instrument | Saxòfon, clarinet i clarinet baix ![]() |
Premis
| |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Michel Portal (Baiona, 25 de novembre de 1935) és un clarinetista, saxofonista, bandoneonista i compositor francès.[1] Toca tant jazz com música clàssica i és considerat "un dels arquitectes del jazz europeu modern".[2]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5f/Portal_Michel_Bruegge_Concertgebouw_2006.jpg/280px-Portal_Michel_Bruegge_Concertgebouw_2006.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/48/Michel_Portal_-_Bernard_Lubat.jpg/280px-Michel_Portal_-_Bernard_Lubat.jpg)
Primers anys
Portal va néixer a Baiona el 27 de novembre de 1935.[3] La seva família era musical i hi havia diversos instruments a casa seva quan era gran.[2] El seu interès en jazz va començar després d'escoltar-lo a la ràdio després de la Segona Guerra Mundial.[2] Va estudiar clarinet al Conservatoire de Paris[3] i direcció amb Pierre Dervaux.[4]
Portal "va adquirir experiència en música lleugera amb els líders de la banda Henri Rossotti i (a Espanya el 1958) Pérez Prado, així com amb el bateria Benny Bennett (1960), Raymond Fonsèque (1963), Aimé Barelli, i, durant molts anys, el cantant Claude Nougaro".[3] Portal va ser cofundador del grup free improvisation New Phonic Art.[2] Durant 1969, Portal va tocar en una gravació de Aus den sieben Tagen de Karlheinz Stockhausen.[2]
Portal va començar a escriure música per a pel·lícules als anys 80.[2] Ha guanyat tres vegades el César a la millor música original.[5][6][7]
Carrera
La seva formació musical va ser totalment clàssica, especialitzant-se en el clarinet, amb repertori de Mozart i Alban Berg, entre altres. No obstant això sempre havia mantingut una clara relació amb la música folklòrica del País Basc francès i el jazz. Convertit en un dels solistas preferits dels compositors contemporanis (Pierre Boulez, Stockhausen, etc), a partir de 1971, forma un grup experimental i obert, el Michel Portal Unit, amb el qual s'endinsa definitivament en el camp de la improvisació i el jazz.
Al llarg d'aquesta dècada, toca amb Martial Solal, Daniel Humair, Jack DeJohnette o John Surman, sense deixar de mantenir el seu propi Unit. En les dècades següents, i fins avui mateix, Portal actua com a freelance, organitzant les seves pròpies gravacions i compartint escenari amb músics de tota mena, sent especialment valorats els seus treballs amb Richard Galliano i Albert Mangelsdorff. També ha compost música per a un gran nombre de films.
Estil
Portal ocupa un lloc especial i peculiar dins del panorama del jazz europeu. El seu reconeixement sense tatxa pel món de la música clàssica i pel de el cinema (posseeix tres "Premis César"), li han permès adoptar una posició selectiva i sense pressió del mercat. Per això, la seva música es desenvolupa des d'un concepte de la improvisació inquieta, la invenció i la fantasia, sense regles preconcebudes. El jazz no és per a ell més que un estil entre altres: el seu objectiu és reinventar la música.[8]
Discografia
Com a solista
- Our Meanings and Our Feelings (Pathe, 1969)
- Alors!!! (Futura, 1970)
- Splendid Yzlment (CBS, 1972)
- A Chateauvallon: No, No But It May Be (Le Chant Du Monde, 1973)
- Sonates Pour Clarinette et Piano, Op. 120 (Harmonia Mundi, 1977)
- Dejarme Solo! (Cy, 1979)
- Arrivederci Le Chouartse (Hat Hut, 1981)
- L'ombre Rouge (Saravah, 1981)
- Men's Land (Label Bleu, 1987)
- Turbulence (Harmonia Mundi, 1987)
- Concerto Pour Clarinette (Harmonia Mundi, 1989)
- Any Way (Label Bleu, 1993)
- Musiques De Cinemas (Label Bleu, 1995)
- Dockings (Label Bleu, 1998)
- Rencontre Duos Pour Clarinette (EMI, 1998)
- Fast Mood (BMG, 1999)
- Burundi (PAO, 2000)
- Minneapolis (Universal, 2000)
- Minneapolis We Insist! (Universal, 2002)
- Concerts (Dreyfus, 2004)
- Birdwatcher (Sunnyside, 2007)
- Bailador (Classics, 2010)
- Radar (Intuition, 2016)
- Eternal Stories (Erato, 2017)
- MP85 (Label Bleu, 2021)
Com acompanyant
Amb Barbara
- Barbara No. 2 (Philips, 1965)
- Le Soleil Noir (Philips, 1968)
- Barbara Chante Barbara (Philips, 1978)
- L'aigle Noir (Philips, 1981)
Amb Richard Galliano
- Laurita (Dreyfus, 1995)
- Blow Up (Dreyfus, 1997)
- French Touch (Dreyfus, 1998)
- Concerts Inedits (Dreyfus, 1999)
Amb Laurent Korcia
- Danses (Naive, 2004)
- Doubles Jeux (Naive, 2006)
- Laurent Korcia (Naive, 2008)
Amb altres
- Susanne Abbuehl, Compass (ECM, 2006)
- Jean-Louis Agobet, Generation Feuermann Ritratto Concertante Phonal (Timpani, 2005)
- Gilbert Amy, Shin Anim Sha Ananim (Erato, 1987)
- Luciano Berio, Musique Vivant Laborintus 2 Per Voci, Strumenti E Registrazione (Arcophon, 1969)
- Michel Beroff, The Five Piano Concertos/Overture On Hebrew Themes (EMI, 1988)
- Claude Bolling, Jazzgang Amadeus Mozart (Philips, 1965)
- Pierre Boulez, Musique Vivante, Diego Masson Domaines (Harmonia Mundi, 1971)
- Michel Colombier, Wings (A&M, 1971)
- Thomas Dutronc, Frenchy (Blue Note, 2020)
- Serge Gainsbourg, Gainsbourg Percussions (Philips, 1964)
- Jef Gilson, Enfin! (L'Echiquier, 1964)
- Jef Gilson, Jef Gilson a Gaveau (SFP, 1965)
- Michel Hausser, Holiday for Vibes and Cembalet (Columbia, 1964)
- Antoine Herve, Road Movie (Nocturne, 2006)
- Andre Hodeir, Anna Livia Plurabelle (Philips, 1966)
- Daniel Humair, 9–11 pm Town Hall (Label Bleu, 1988)
- Daniel Humair, Quatre Fois Trois (Label Bleu, 1997)
- Mauricio Kagel, Exotica (Deutsche Grammophon, 1972)
- Gidon Kremer & Piazzolla, Hommage a Piazzolla (Nonesuch, 1996)
- Sylvain Luc, Joko (Dreyfus, 2006)
- Pierre Michelot, Round About A Bass (Mercury, 1963)
- Ibrahim Maalouf, 10 Ans de Live! (Mi'ster, 2016)
- Sunny Murray, Sunny Murray (Shandar, 1971)
- Claude Nougaro, Claude Nougaro (Philips, 1966)
- Bernard Parmegiani, Pop'eclectic (Plate Lunch, 1999)
- Vincent Peirani, Thrill Box (ACT, 2013)
- Jean-Luc Ponty, Jazz Long Playing (Philips, 1964)
- Jean Luc Ponty, La Sorcellerie a Travers Les Ages/Gravenstein (Communication, 1977)
- Francis Poulenc, Sonatas (EMI, 1973)
- Raimon, Raimon (Fonomusic 1992)
- Raimon, T'Adones Amic...? (Le Chant Du Monde, 1974)
- Pascal Roge, Chamber Music (Decca, 1989)
- Aldo Romano, Il Piacere (Owl, 1979)
- Alan Silva, Seasons (BYG, 1971)
- Jacky Terrasson, Gouache (Universal, 2012)
- Henri Texier, An Indian's Week (Label Bleu, 1993)
- Francois Tusques, Free Jazz (Mouloudji, 1965)
- Vienna Art Orchestra, All That Strauss (TCB, 2000)
- Miroslav Vitous, Remembering Weather Report (ECM, 2009)
Premis musicals
- 1983 : César a la millor música per Le Retour de Martin Guerre de Daniel Vigne
- 1985 : César a la millor música per Les Cavaliers de l'orage de Gérard Vergez
- 1986 : nominació al César a la millor música per Bras de fer de Gérard Vergez
- 1988 : César a la millor música per Champ d'honneur de Jean-Pierre Denis
- 1990 : 7 d'or a la millor música per L'Ami Giono : Onorato i L'Ami Giono : Ivan Ivanovitch Kossiakoff
- 1995 : 7 d'or a la millor música per Eugénie Grandet
Notes
- ↑ Colin Larkin. The Guinness Encyclopedia of Popular Music. First. Guinness Publishing, 1992, p. 1980. ISBN 0-85112-939-0.
- ↑ 2,0 2,1 2,2 2,3 2,4 2,5 Allen, Clifford. «Michel Portal: Meanings, Feelings and Rivers», 01-07-2005.
- ↑ 3,0 3,1 3,2 Laplace, Michel. Portal, Michel. Grove Music Online. Oxford Music Online. Oxford University Press, 2003. DOI 10.1093/gmo/9781561592630.article.J359200.
- ↑ Free Improvisation: New Phonic Art 1973. Deutsche Grammophon, 1974, p. 4.
- ↑ «Prix et nominations: César 1983». [Consulta: 3 desembre 2018].
- ↑ «Prix et nominations: César 1985». [Consulta: 3 desembre 2018].
- ↑ «Prix et nominations: César 1988». [Consulta: 3 desembre 2018].
- ↑ Carles, Clergeat y Comolli: Op. cit. , pág. 815.
Referències
- Joachim E. Berendt: El Jazz: Origen y desarrollo (Fondo de Cultura Económica. Madrid, 1986. ISBN 84-375-0260-8)
- CARLES, Phillipe; CLERGEAT, André y COMOLLI, Jean-Louis: Dictionaire du jazz. Robert Laffont Edt., París, 1988. ISBN 2-221-04516-5
Enllaços externs
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)