José María Zumalacárregui y Prat
Biografia | |
---|---|
Naixement | (es) José María Zumalacárregui y Prat ![]() 11 juliol 1879 ![]() Lucena (Província de Còrdova) ![]() |
Mort | 3 abril 1956 ![]() Madrid |
![]() | |
14 maig 1955 – 8 maig 1956 Legislatura: cinquena legislatura de les Corts franquistes | |
![]() | |
14 maig 1952 – 13 abril 1955 Legislatura: quarta legislatura de les Corts franquistes | |
![]() | |
13 maig 1949 – 5 abril 1952 Legislatura: tercera legislatura de les Corts franquistes | |
![]() | |
12 maig 1946 – 4 maig 1949 Legislatura: segona legislatura de les Corts franquistes | |
![]() | |
16 març 1943 – 1r maig 1943 Legislatura: I Legislatura de les Corts Espanyoles (1943-1946) | |
1939 – 1941 | |
1930 – 1931 | |
Catedràtic d'universitat | |
1903 – ![]() | |
Dades personals | |
Formació | Universitat de Salamanca ![]() |
Activitat | |
Lloc de treball | Madrid ![]() |
Ocupació | polític, economista, jurista ![]() |
Ocupador | Universitat de València Universitat de Santiago de Compostel·la Universitat Central ![]() |
Membre de |
José María de Zumalacárregui y Prat (Lucena, 11 de juliol de 1879 - Madrid, 3 d'abril de 1956) fou un jurista i polític espanyol, membre de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques
Biografia
Era fill de l'advocat guipuscoà Tomás de Zumalacárregui y Arrue i de la catalana Adela Prat.[1] El 1893 es graduà en batxillerat a Valladolid i en 1899 es llicencià en dret a la Universitat de Salamanca, doctorant-se en 1899. En 1904 es va doctorar en filosofia a la Universitat Central de Madrid. En 1903 fou nomenat catedràtic d'economia política i hisenda pública a la Universitat de Santiago de Compostel·la i a la Universitat de València, a la que en serà degà el 1921 i rector el 1930-1931, fins que fou destituït pel nou govern de la Segona República Espanyola.[2]
En esclatar la guerra civil espanyola el seu fill i metge Tomás Zumalacárregui Calvo fou afusellat per les autoritats republicanes a causa de la seva implicació en el cop d'estat del 18 de juliol a València. Ell mateix fou separat del servei i marxà cap a Marsella, d'on anà a Irun i novembre de 1937 es va incorporar al bàndol nacional, on el nomenaren catedràtic a la Universitat de Valladolid.
Després de la guerra fou nomenat rector de la Universitat de València, càrrec que va ocupar fins a 1941. En agost de 1939 fou nomenat president de la Comissió Gestora de la Diputació de València fins a abril de 1941 i vocal del CSIC. En 1940 fou designat membre del Consell d'Economia Nacional i el 1941 fou designat acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques. En 1943 també fou designat Procurador en Corts designat pel Cap d'Estat, càrrec que va ocupar fins a la seva mort.[3] El 1952 ingressà a l'Acadèmia Matritense de Jurisprudència i Legislació, i el 1954 va rebre el comtat de Zumalacárregui.
Obres
- Ensayo sobre el origen y desarrollo de la propiedad comunal en España hasta el final de la Edad Media (1903)
- Elementos para el estudio del problema ferroviario en España (1918-1920)
- Apuntes de un curso de economía política (1945)
- Vilfredo Pareto 1848-1923 (1951)
Referències
- ↑ José María Zumalacárregui a geneall.net
- ↑ José María Zumalacárregui Arxivat 2015-12-22 a Wayback Machine. al Diccionario de Catedráticos Españoles de Derecho
- ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
Premis i fites | ||
---|---|---|
Precedit per: Joaquín Ros Gómez Manuel Batlle Vázquez | Universitat de València 29 de març de 1930-31 de maig de 1931 1939-1941 | Succeït per: Mariano Gómez González Fernando Rodríguez Fornos y González |
Precedit per: Niceto Alcalá-Zamora | ![]() Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques Medalla 23 1941-1956 | Succeït per: José Castañeda Chornet |