Eustache Du Caurroy
Biografia | |
---|---|
Naixement | 4 febrer 1549 (Gregorià) ![]() Oise (França) ![]() |
Mort | 7 agost 1609 ![]() París ![]() |
Activitat | |
Ocupació | compositor ![]() |
Gènere | Música clàssica ![]() |
Moviment | Música clàssica ![]() |
Professors | Claude Le Jeune ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Eustache Du Caurroy (Gerberoy, 4 de febrer de 1549 - 7 d'agost de 1609, París, Illa de França) fou un eclesiàstic i compositor francès.
Senyor de Saint-Tremin, dotat de disposicions extraordinàries per la música, abrasà la carrera eclesiàstica i fou mestre de capella dels reis Carles IX, Enric III i Enric IV. I mestre de música de Lluís XIII, càrrec en el qual fou succeït per Formé el 1600.[1]
Les seves nombroses composicions li valgueren el dictat de Príncep dels professors de la música. Entre les composicions, a més de nombroses cançons, figuren: Preces ecleciasticaes (París, 1609), la qual conté 25 obres a 5 i 6 veus. Després de la seva mort, el seu nebot publicà Mélanges de musique (1610), formades per 62 obres a 4, 5, 6 i 7 veus, entres elles, salms, motets, cançons i obres de circumstàncies que s'executaren a palau; en aquest mateix any aparegueren les Fantasies à 3, 4, 5 et 6 parties, obres instrumentals, tant religioses com profanes i, l'editor Ballard publicà la seva famosa Missa pro defunctis.
Bibliografia
- Enciclopèdia Espasa Volum núm. 12 (ISBN 84-239-4512-X)
- ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 24, pàg. 460 (ISBN 84-239-4524-3)