Coigüe
Nothofagus dombeyi ![]() | |
---|---|
![]() ![]() | |
Dades | |
Font de | Coigüe ![]() |
Estat de conservació | |
![]() | |
Risc mínim | |
UICN | 34852 ![]() |
Taxonomia | |
Super-regne | Eukaryota |
Regne | Plantae |
Ordre | Fagales |
Família | Nothofagaceae |
Gènere | Nothofagus |
Espècie | Nothofagus dombeyi ![]() (Mirb.) Oerst. |
El coigüe (< mapudungun koywe),[1] també de nom comú coihue o roble (Nothofagus dombeyi), és un arbre de fulla persistents que creix al centre i sud de Xile, entre la VI i la XII regió, des dels 35 a 47° latitud sud,[2] i des del nivell del mar fins als 1200 m d'altitud als Andes. També creix al sud-oest de l'Argentina, al sud del paral·lel 38° S; també és present al sud de la Isla Grande de Terra del Foc i zones properes al Canal de Beagle.
Descripció
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a2/Nothofagus_dombeyi_leaves_001_%28Valerio_Pillar%29.jpg/220px-Nothofagus_dombeyi_leaves_001_%28Valerio_Pillar%29.jpg)
És un arbre frondós, de copa alta, estratificada i port gran, pot atenyer els 45 metres. L'escorça és lleugerament fisurada o un poc rugosa i de color bru grissós. Les fulles són alternes, perennes i coriàcies, de forma lanceolada, marge serrat i d'uns 2-3 per 1-1,5 centímetres. L'anvers de la fulla és de color verd obscur llustrós mentre que el revers és més clar i lleugerament pubescent.[3] Les flors són poc vistoses de color verd i fan menys de 5 mm de llargada, floreix afinals de primavera i són pol·linitzades pel vent.[4] Té fruits petits. La seva fusta és similar a la del roure.
Usos
La seva fusta és de qualitat intermèdia. És fàcil de treballar i té un color rosat. La seva fusta ha estat utilitzada històricament pels indígenes per a la construcció de canoes o fer instruments. Actualment s'utilitza en l'elaboració de mobles i la construcció.[3] A les Illes britàniques i costa nord del Pacífic dels Estats Units es fa servir com planta ornamental.[5] Antigament els amerindis (Yamanas) n'utilitzaven l'escorça per a fer les canoes i la seva fusta per a la construcció.
Taxonomia
Nothofagus dombeyi va ser descrita per (Mirb.) Oerst. i publicat a Bidr. Egefam. 24 1872.[6]
- Etimologia
Nothofagus: nom del gènere compost de les paraules del grec notho = "fals" i Fagus = "faig", per tant, "faig fals".[7]
dombeyi: epítet específic atorgat en honor del botànic Joseph Dombey.
- Sinònims
- Nothofagus dombeyi (Mirb.) Blume
- Fagus dombeyi Mirb., Mém. Mus. Hist. Nat. 14: 467 (1827).
- Fagus dombeyi var. microphylla Phil., Anales Univ. Chile 91: 516 (1895).[8][9]
Referències
- ↑ Muñoz Urrutia, Rafael. Diccionario Mapuche: Mapudungun/Español, Español/Mapudungun. 2a edició. Santiago, Chile: Editorial Centro Gráfico Ltda., 2006, p. 38, 157. ISBN 956-8287-99-X [Consulta: 9 setembre 2010].
- ↑ Flora de Chile 2(2) Berberidaceae-Betulaceae Universidad de Concepción Chile (Rodriguez R., M. Quezada "Fagaceae")
- ↑ 3,0 3,1 Demaio Pablo; Ola, Ulf; Karlin, Torkel; Medina, Mariano. Árboles Nativos de Argentina: tomo II Patagonia. Córdoba: Ecoval, 2017. ISBN 978-987-4003-16-4 [Consulta: 5 novembre 2018].
- ↑ "Coihué." Microsoft® Student 2008 [DVD]. Microsoft Corporation, 2007.
- ↑ «Nothofagus dombeyi en Washington Park Arboretum». Arxivat de l'original el 2009-03-24. [Consulta: 20 setembre 2015].
- ↑ Coigüe en Trópicos
- ↑ En Nombres Botánicos
- ↑ «Coigüe». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 6 maig 2010].
- ↑ Coigüe en PlantList
- Hoffmann, Adriana. Flora silvestre de Chile zona araucana: Una guía ilustrada para la identificación de las especies de plantas leñosas del sur de Chile (entre el río Maule y el seno de Reloncaví).. Santiago: El Mercurio, 1997. ISBN 956-7743-01-0.
Enllaços externs
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ec/Wiktionary-logo.svg/40px-Wiktionary-logo.svg.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- "Nothofagus dombeyi" en Enciclopedia de la Flora Chilena
- Coigüe en Chilebosque
- Coigüe, descripción e imágenes de "ChileFlora"
- Coigüe en Escocia Arxivat 2004-10-24 a Wayback Machine.