Amílcar Cabral
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | (pt) Amílcar Lopes da Costa Cabral ![]() 12 setembre 1924 ![]() Bafatá (colònia de la Guinea Portuguesa) ![]() |
Mort | 20 gener 1973 ![]() Tsévié (Togo) (en) ![]() ![]() |
Causa de mort | execució extrajudicial ![]() |
Sepultura | Fortalesa de São José da Amura ![]() |
Formació | Universitat Tècnica de Lisboa Institute for African Studies (en) ![]() ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Política, agricultura i poesia ![]() |
Lloc de treball | Casa dos Estudantes do Império ![]() |
Ocupació | polític, agrònom, politòleg, escriptor, enginyer agrònom, enginyer, poeta ![]() |
Partit | Partit Africà per la Independència de Guinea i Cap Verd (1956–1973) Moviment Popular per a l'Alliberament d'Angola ![]() |
Moviment | Anticolonialisme ![]() |
Nom de ploma | Abel Djassi ![]() |
Fills | Iva Cabral ![]() |
Premis
| |
![]() ![]() ![]() |
Amílcar Cabral (pronunciat: [ɐmilkaɾ kɐbɾal]), també conegut pel nom de guerra Abel Djassi, (Bafatá, Guinea Bissau, 12 de setembre de 1924 - Conakry, 20 de gener de 1973) fou un enginyer agrícola, escriptor i activista polític guineà, màxim dirigent de la revolució independentista de la Guinea Portuguesa. També va ser un dels líders anti-colonials més importants d'Àfrica liderant el moviment nacionalista a Guinea Bissau i Cap Verd, i la posterior guerra d'independència. Va ser assassinat vuit mesos abans de la declaració unilateral d'independència de Guinea Bissau.[1][2][3]
Primers anys
Cabral va néixer el 12 de setembre de 1924 a Bafatá (Guinea-Bissau) en una família originària de Cap Verd, fill de Juvenal Antônio Lopes da Costa Cabral i d'Iva Pinhel Évora. Va rebre l'educació secundària al Liceu Gil Eanes a Mindelo, i més endavant a l'Instituto Superior d'Agronomia de Lisboa, a la capital portuguesa i aleshores també de l'imperi colonial que governava el seu país i el dels seus pares. Essent estudiant d'agronomia a Lisboa va fundar moviments estudiantils que s'oposaven a la dictadura de Salazar a Portugal i que promovien la causa de l'alliberament nacional de les colònies portugueses a l'Àfrica.[4][5]
Va tornar a l'Àfrica a la dècada del 1950, on va tenir un rol central en promoure les causes de la independència de les colònies portugueses.[6] Va ser el fundador el 1956 del Partido Africano da Independéncia da Guiné e Cabo Verde (PAIGC) i un dels fundadors del Moviment Popular per a l'Alliberament d'Angola (MPLA) el mateix any, juntament amb Agostinho Neto, que va conèixer a Portugal, i amb altres nacionalistes angolesos.[7]
Guerra d'independència
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ed/Amilcar_Cabral_FOCR.jpg/220px-Amilcar_Cabral_FOCR.jpg)
Des de 1963 fins al seu assassinat el 1973, Cabral va ser el dirigent del moviment guerriller del PAIGC a la Guinea Portuguesa contra el govern de la metròpoli, i que va iniciar una de les guerres d'independència més exitoses de la història africana recent.[8] L'objectiu del conflicte era el d'aconseguir l'alliberament tant per la Guinea Portuguesa com per Cap Verd. Durant el transcurs del conflicte, i la captura de territori als portuguesos, Cabral es va convertir en el líder de facto d'una gran porció del que més endavant s'anomenaria Guinea-Bissau.[9][10]
Cabral va crear camps d'entrenament a Ghana amb el permís de Kwame Nkrumah per a preparar soldats per al conflicte. Cabral va entrenar els seus lloctinents amb diverses tècniques que incloïen pràctiques de conversa que els dotaren de capacitats de comunicació efectiva per a ajudar a mobilitzar els caps tribals de Guinea per a donar suport al PAIGC. Aviat Cabral es va adonar que l'esforç de la guerra només es podia mantenir si les seves tropes s'alimentaven i aprenien a viure de la terra juntament amb la totalitat de la població. Essent agrònom, va poder instruir les seves tropes a ensenyar als camperols del país tècniques millorades de conreu per tal d'augmentar la productivitat i ser capaços d'alimentar les seves famílies i tribus, així com als soldats. Quan no estaven lluitant, els soldats del PAIGC es dedicaven a conrear els camps amb la població local.[11][12][13]
Cabral i el PAIGC també van instaurar un sistema de basar que funcionava segons el principi del troc i van aconseguir que béns d'ús comú estiguessin disponibles al camp a preus més baixos que els que oferien els propietaris de botigues colonials. Durant la guerra, Cabral també va muntar un hospital itinerant per a dotar a les seves tropes d'atenció mèdica i millorar la qualitat de vida del país, gràcies a dotacions de la Unió Soviètica i Suècia. Els basars al principi eren només a un lloc, però després esdevingueren també itinerants, ja que eren un objectiu comú dels atacs del règim portuguès.
Assassinat
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2b/CV-praia-fund-amilcar-cabral-02.jpg/220px-CV-praia-fund-amilcar-cabral-02.jpg)
El 1972, Cabral va començar a formar una Assemblea Popular per a preparar-se per a la independència de Guinea-Bissau, però el seu rival al PAIGC, Inocêncio Kani, ajudat per agents secrets portuguesos infiltrats dins del partit, li va disparar, assassinant-lo. El pla del govern portuguès, que finalment va fracassar, era d'aliar-se amb el rival de Cabral per a després arrestar-lo i empresonar-lo sota custòdia de les autoritats portugueses. L'assassinat tingué lloc el 20 de gener de 1973 a Conakry. El seu germanastre, Luís Cabral, va esdevenir posteriorment el dirigent de la branca de Guinea-Bissau del partit i finalment esdevingué president del país independent.[14][15][16]
Juntament amb les seves funcions de líder guerriller, Cabral rebé molta consideració internacional com un dels més importants pensadors africans del segle xx i per les seves contribucions intel·lectuals per formular un marc teòric cultural, filosòfic i històric per justificar i explicar els moviments pro-independència, com mostren els seus escrits i intervencions en públic.[17][18][19]
Pel·lícules basades en la seva vida
- El pensament polític de Cabral i el seu rol en l'alliberament de les dues colònies està inclòs a la pel·lícula Sans Soleil del francès Chris Marker.[20][21] També apareix en el documental portuguès Amílcar Cabral (2000).
- El documental Cabralista, finalista de la secció documental del Festival Internacional de Cinema de Cap Verd, va aparèixer el 2011.
Referències
- ↑ Enciclopèdia Larousse (en castellà). vol. 4, p. 1299. ISBN 978-972-759-924-0.
- ↑ Chilcote, Ronald H. Amílcar Cabral's Revolutionary Theory and Practice: A Critical Guide (en anglès). L. Rienner Publishers, 1991. ISBN 978-1-55587-058-4. Arxivat 2024-05-30 a Wayback Machine.
- ↑ Martin, G. African Political Thought (en anglès). Springer, 2012-12-23. ISBN 978-1-137-06205-5. Arxivat 2024-05-29 a Wayback Machine.
- ↑ «Amilcal Cabral’s Family» (en anglès). Council for the Development of Social Science Research in Africa. Arxivat de l'original el 2020-06-26. [Consulta: 29 maig 2024].
- ↑ «Amilcal Cabral’s Biography» (en anglès). Council for the Development of Social Science Research in Africa. Arxivat de l'original el 2020-07-05. [Consulta: 29 maig 2024].
- ↑ Rabaka, Reiland. Africana Critical Theory: Reconstructing the Black Radical Tradition, from W.E.B. Du Bois and C.L.R. James to Frantz Fanon and Amilcar Cabral (en anglès). Lexington Books, 2009. ISBN 978-0-7391-2886-2. Arxivat 2024-05-30 a Wayback Machine.
- ↑ Lopes, Rui; Barros, Víctor «Amílcar Cabral and the Liberation of Guinea-Bissau and Cape Verde: International, Transnational, and Global Dimensions» (en anglès). The International History Review, 42, 6, 01-11-2020, pàg. 1230–1237. Arxivat de l'original el 2020-07-01. DOI: 10.1080/07075332.2019.1703118. ISSN: 0707-5332 [Consulta: 29 maig 2024].
- ↑ Lopes, Carlos «Amílcar Cabral» (en portuguès). CIDAC: Cooperação, Informação, Desenvolvimento, núm. 2, juliol 1994. Arxivat de l'original el 2024-05-29.
- ↑ Martínez, Luis. «La independencia del África lusófona: una revolución traicionada» (en castellà). El Orden Mundial, 11-12-2017. Arxivat de l'original el 2024-02-29. [Consulta: 29 maig 2024].
- ↑ Rico, Alberto. La guerra en la Guinea Portuguesa (1963-1974). Arxivat 2024-05-30 a Wayback Machine.
- ↑ Halter, Marilyn; Johnson, Violet Showers. «Resistance and Rapprochement». A: African & American: West Africans in Post-Civil Rights America (en anglès). NYU Press, 2014-08-29. ISBN 978-0-8147-6058-1. Arxivat 2024-05-29 a Wayback Machine.
- ↑ Varela Barraza, Hilda «Vida y pensamiento de un africano excepcional: Amílcar Cabral» (en castellà). Estudios de Asia y África, 58, 2, 2023-08, pàg. 375–389. Arxivat de l'original el 2024-05-29. DOI: 10.24201/eaa.v58i2.2918. ISSN: 2448-654X [Consulta: 30 maig 2024].
- ↑ Pérez Rabasa, Jeremías. «Amílcar Cabral, revolución e independencia | Afroméride» (en castellà). Página 12, 12-09-2023. Arxivat de l'original el 2024-05-29. [Consulta: 29 maig 2024].
- ↑ «Editorial: No quadragésimo aniversário, o olhar para a frente» (en portuguès). Expresso das Ilhas, 16-01-2013. Arxivat de l'original el 2013-01-26. [Consulta: 29 maig 2024].
- ↑ «Amilcal Cabral’s Assassination» (en anglès). Council for the Development of Social Science Research in Africa. Arxivat de l'original el 2019-05-07. [Consulta: 29 maig 2024].
- ↑ «African Independence Party for Guinea and Cape Verde | political party, Africa» (en anglès). Encyclopedia Britannica. Arxivat de l'original el 2021-06-02. [Consulta: 23 maig 2021].
- ↑ Bali, Guin Guin. «AMÍLCAR CABRAL, EL VISIONARIO» (en espanyol europeu). Cosal Uviéu, 16-01-2013. Arxivat de l'original el 2024-05-30. [Consulta: 29 maig 2024].
- ↑ Dias, Luciana «Conexões periféricas no pensamento de Amílcar Cabral». Wirapuru: Revista Latinoamericana de Estudios de las Ideas, 3, 2021, pàg. 3. Arxivat de l'original el 2024-05-30. ISSN: 2452-5901 [Consulta: 30 maig 2024].
- ↑ «O Pensamento de Amílcar Cabral e a Educação» (en portuguès de Portugal). Observatório das Políticas de Educação e Formação, 25-05-2023. Arxivat de l'original el 2024-05-29. [Consulta: 29 maig 2024].
- ↑ «From Toy Story to Psycho: the 100 greatest films of all time». The Telegraph, 08-09-2017. Arxivat 19 October 2018[Date mismatch] a Wayback Machine.
- ↑ «The Greatest Documentaries of All Time | Sight & Sound». British Film Institute. Arxivat de l'original el 2017-01-26. [Consulta: 30 maig 2024].
Bibliografia
- Cabral, Amílcar. Nacionalismo y cultura (en castellà). edicions Bellaterra, 2014. ISBN 978-84-7290-634-1.
Enllaços externs
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Web del documental Cabralista (portuguès)